Справа № 749/562/25
Номер провадження 2/749/93/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2026 р. Сновський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Чигвінцева М.С.
секретаря Михалевич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Сновськ заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Лиманської М.В. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Сновська міська рада Корюківського району Чернігівської області, про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:
26 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представником позивачки, адвокатом Лиманською М.В., подано клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Клопотання мотивоване тим, що рішенням Сновського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту задоволено частково. При цьому питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із проведенням судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, судом не вирішувалося. Представник позивачки зазначила, що до закінчення судових дебатів стороною позивача було заявлено про намір подати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підтвердження понесених витрат до клопотання додано ордер адвоката, документи щодо узгодження та сплати гонорару за надання правничої допомоги, а також документи, що підтверджують оплату проведення експертизи.
У клопотанні вказано, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 42 000 грн та включає надання консультацій, підготовку пропозиції про укладення договору сервітуту, складання адвокатських запитів, позовної заяви, відповіді на відзив, інших процесуальних документів, участь представника позивачки під час проведення експертного огляду та представництво інтересів у суді. Крім того, позивачкою понесено витрати на проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи у розмірі 21 204 грн. У зв`язку з викладеним представник позивачки просила стягнути з відповідачки на користь позивачки 42 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 21 204 грн витрат на проведення експертизи.
27 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідачки, адвокатом Ніконовим Д.М., подано заперечення на вказане клопотання.
У поданих запереченнях представник відповідачки просив відмовити у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт і часом, витраченим на їх виконання. Також зазначав, що частина заявлених витрат не була необхідною для розгляду справи, зокрема витрати, пов`язані з участю адвоката під час проведення експертного огляду, а також частина витрат на проведення експертизи, оскільки одна із позовних вимог, для дослідження якої проводилася експертиза, судом задоволена не була. Крім того, представник відповідачки звертав увагу на часткове задоволення позовних вимог та майновий стан відповідачки, яка є пенсіонеркою та утримує неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заявлених вимог або зменшити розмір витрат, що підлягають стягненню.
Дослідивши матеріали справи, заяву сторони позивачки і додані до неї документи, заперечення сторони відповідачки, суд встановив таке.
Рішенням Сновського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту задоволено частково. Встановлено ОСОБА_1 постійний безоплатний земельний сервітут щодо частини земельної ділянки площею 0,0038 га (38 кв. м), кадастровий номер 7425810100:02:013:0165, що розташована за адресою: будинок АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , на право проходу та проїзду на велосипеді, у тому числі з метою користування коморою та проведення обслуговування квартири АДРЕСА_2 . Також стягнуто з відповідачки судовий збір у сумі 968,96 грн.
Разом з тим, рішення суду від 21 травня 2026 року не містить висновків щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу та на проведення судової експертизи, а тому суд вирішує ці питання у порядку ст. 270 ЦПК України.
26 травня 2026 року, тобто у п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду, представник позивачки адвокат Лиманська Марина Володимирівна подала клопотання про стягнення судових витрат, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 21 204,00 грн витрат на проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, а загалом 63 204,00 грн.
При цьому в тексті позовної заяви стороною позивачки було зазначено орієнтовний загальний розрахунок усіх судових витрат у сумі 30 000,00 грн, що охоплював як вже понесені витрати на правничу допомогу (15 100,00 грн), так і майбутні витрати за участь адвоката у судовому розгляді та витрати на проведення судової експертизи. Підтвердження остаточної суми витрат представник позивачки заявила надати у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
27 травня 2026 року представник відповідачки адвокат Ніконов Дмитро Михайлович подав заперечення на клопотання з проханням відмовити у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат у повному обсязі та навів доводи щодо неспівмірності заявленого розміру витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі якщо сума судових витрат, заявлена після ухвалення рішення, перевищує суму, попередньо заявлену до закінчення судових дебатів більш ніж на двадцять відсотків, суд відмовляє стороні у відшкодуванні різниці між такими сумами за відсутності поважних причин такого перевищення.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 сформував висновок про те, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення.
Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначив, що склад і розмір витрат на правничу допомогу є предметом доказування у справі. Перелік доказів витрат на правничу допомогу не є вичерпним, а їх оцінка перебуває у межах дискреції суду.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивачки під час розгляду цивільної справи представляла адвокат Лиманька Марина Володимирівна, яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги №02/2025 від 19.03.2025 року та ордеру на надання правової допомоги.
Відповідно до Акта приймання-передачі наданих юридичних послуг від 21.02.2026 року загальна вартість виконаних робіт склала 42 000,00 грн.
Сплата юридичних послуг позивачкою ОСОБА_1 підтверджується наданими платіжними інструкціями від 23.03.2025, 08.04.2025, 23.04.2025, 25.06.2025 та квитанціями до прибуткового касового ордеру №18/2025 від 07.11.2025 на суму 3 000,00 грн та №17/2026 від 21.06.2026 на суму 20 000,00 грн, загальний розмір становить 42 000,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформував висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «East/West Alliance Limited проти України» (заява №19336/04, § 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, оцінюючи заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує характер спірних правовідносин, обсяг підготовлених процесуальних документів, кількість проведених судових засідань, а також те, що дана справа не відзначалася підвищеною складністю у правовому аспекті та стосувалася встановлення земельного сервітуту між суміжними користувачами нерухомого майна.
Разом з тим, суд враховує те, що справа тривала понад рік, у ній залучались треті особи, проводилась судова експертиза, представник позивачки брала участь у більш ніж семи судових засіданнях.
Суд також бере до уваги доводи представника відповідачки про те, що окремі дії, зазначені в розрахунку витрат, зокрема участь представника позивачки під час проведення експертного огляду об`єкта дослідження, не були обов`язковими та не можуть бути безумовно покладені на іншу сторону спору. Так само суд враховує, що частина підготовлених процесуальних документів не вимагала значного обсягу правничої роботи з огляду на предмет та складність спору.
Керуючись частиною четвертою статті 141 ЦПК України щодо співвідношення орієнтовного та остаточного розміру судових витрат, суд зазначає, що у позовній заяві стороною позивача було зазначено загальний орієнтовний розмір усіх судових витрат у сумі 30 000,00 грн, що охоплював правничу допомогу за весь розгляд справи та майбутні витрати на проведення судової експертизи. Натомість остаточно заявлено: 42 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 21 204,00 грн витрат на експертизу, тобто загалом 63 204,00 грн. Таким чином, загальна сума заявлених судових витрат більш ніж удвічі перевищує орієнтовний розрахунок - різниця складає 33 204,00 грн, або понад 110 відсотків від орієнтовного розміру. Жодних поважних причин такого суттєвого перевищення представником позивачки не наведено. Зазначені обставини є вагомим чинником при оцінці розумності заявлених витрат на правничу допомогу.
Також, суд враховує, що відповідачка є особою, яка досягла пенсійного віку, здійснює догляд за двома неповнолітніми дітьми, її фінансовий стан. Інтереси ОСОБА_2 у справі представляв адвокат в рамках системи безоплатної правничої допомоги. Відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» така допомога надається особам, що перебувають у складних життєвих обставинах, зокрема малозабезпеченим, пенсіонерам та іншим соціально вразливим категоріям населення. Надання відповідачці безоплатної правничої допомоги свідчить про обмежені матеріальні можливості останньої, що є одним із критеріїв при визначенні розумного розміру відшкодування відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Крім того, частина наданих послуг (зокрема адвокатські запити, відповіді на які, як зазначено у запереченнях і що не спростовано позивачкою, здебільшого не мали доказового значення для справи) не відповідає критерію необхідності в розумінні ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги рівень складності справи, обсяг фактично наданих послуг, суттєве перевищення орієнтовного розрахунку без поважних причин, фінансовий стан відповідачки, обґрунтовані доводи, наведені представником відповідачки у запереченнях, а також принципи розумності, справедливості і пропорційності, суд за клопотанням сторони відповідача вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню, до 20 000,00 грн.
Щодо відшкодування витрат на проведення судової експертизи суд дійшов висновку про таке.
На підтвердження витрат на проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи (висновок експертів від 26.12.2025 №668/25-24) представником позивачки надано виписку з рахунку ОСОБА_3 , що підтверджує сплату ОСОБА_1 21 204,00 грн на рахунок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Суд зазначає, що проведення зазначеної експертизи було необхідним для встановлення обставин справи. Висновок експертів від 26.12.2025 №668/25-24 був покладений в основу судового рішення та мав визначальне значення для встановлення сервітуту в конкретних межах - шириною 2 м, паралельно стінам будинку.
Доводи представника відповідачки про те, що оскільки у частині вимоги про демонтаж воріт та влаштування хвіртки у позові відмовлено, відповідна частина вартості експертизи є зайвою, суд відхиляє. Предметом єдиного комплексного експертного дослідження було встановлення можливості проходу та проїзду на земельній ділянці відповідачки в цілому, а не окремо щодо воріт. Результати експертизи були необхідні та безпосередньо використані при вирішенні спору по суті.
Суд також зазначає, що при вирішенні питання про судовий збір у рішенні від 21 травня 2026 року суд стягнув його у повному обсязі, виходячи з того, що всі понесені витрати були нерозривно пов`язані зі встановленням сервітуту як єдиної вимоги. Ті самі міркування застосовуються і до витрат на проведення експертизи.
Враховуючи фактичну сплату позивачкою вартості експертизи в сумі 21 204,00 грн, підтверджену платіжними документами, а також необхідність та допустимість цієї експертизи для вирішення справи, суд дійшов висновку, що витрати на проведення судової експертизи підлягають стягненню у повному обсязі.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 41 204,00 грн, з яких: 20 000,00 грн - витрати на правничу допомогу та 21 204,00 грн - витрати на проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи.
Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивачки адвоката Лиманської Марини Володимирівни про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ) судові витрати у розмірі 41 204 (сорок одна тисяча двісті чотири) грн 00 коп., з яких: 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. - витрати на правничу допомогу та 21 204 (двадцять одна тисяча двісті чотири) грн 00 коп. - витрати на проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи.
В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.С. Чигвінцев