1	Справа № 335/1070/26  2/335/1336/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А. В.,
за участі секретаря судового засідання Савченко О. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: вул. Перемоги, буд. 107Б, м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Натини Андрія Олексійовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2026 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Натини А. О. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій.
В обґрунтування позову зазначав, що він є сином ОСОБА_2 , 1939 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та є єдиним його спадкоємцем.
За життя батько склав заповіт на користь позивача, який 19.10.2007 посвідчено державним нотаріусом Енергодарської міської державної нотаріальної контори Запорізької області Жабелюк В. А.
Після смерті ОСОБА_2 залишилась недоодержана пенсія, яка не була отримана ним за життя. 
ОСОБА_2 у визначений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Івтушок В. М. із заявою про прийняття спадщини.
На запит нотаріуса ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило, що ОСОБА_2 перебував на обліку у вказаному Управлінні та отримував пенсію, виплату якої було припинено з 01.08.2024 у зв`язку зі смертю. Згідно з довідкою № 153 від 10.07.2025 сума недоотриманої пенсії склала 44 757,86 грн. На підставі цієї довідки приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з недоотриманої пенсії у вказаному розмірі.
14.08.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про виплату недоотриманої пенсії за період з 01.07.2022 по 01.08.2024, на яку 26.08.2025 отримав лист про відмову у зв`язку із тим, що виплата пенсії батьку була призупинена з 01.05.2023 у зв`язку з тривалою неоплатою, відповідно до п. 4 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У червні 2022 року територія, на якій проживав та був зареєстрований батько була окупована. На той момент батькові було 83 роки і він не мав можливості виїхати звідти та одержувати пенсійні виплати. Внаслідок обставин, які склались, відповідач з 01.05.2023 припинив виплату пенсії.
У довідці № 153 від 10.07.2025 сума пенсії визначена за період з 01.07.2022 по 30.04.2023, водночас, фактично пенсію батько позивача не отримував з 01.07.2022 по 15.07.2024.
Зауважує, що з 01.05.2023 виплату пенсії батьку було призупинено, а не припинено, а тому відповідач мав виплатити пенсію за весь період з 01.07.2022 до моменту смерті батька.
На запит представника позивача відповідачем не вказано розміру пенсії, яка була недоплачена за період з 01.05.2023 по 01.08.2024.
Посилаючись на положення ст.ст. 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України, позивач просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо надання неповної інформації про період та суми недоотриманої пенсії, яку, внаслідок цього, не було внесено у свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видане на підставі відомостей, наданих відповідачем, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити спадкоємцю ОСОБА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , за період з 01.05.2023 по 15.07.2024 (а.с. 1–5).
Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області в особі представника Сіпака С. І. у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що на запит приватного нотаріуса Івтушок В. М. від 01.07.2025 ГУПФУ в Запорізькій області надано довідку № 153 від 10.07.2025, в якій зазначено, що недоотримана за життя пенсія ОСОБА_2 склала 44 757,86 грн.
ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058). Померлий був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією.
Виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.05.2023 у зв`язку з тривалою невиплатою. За життя ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення не звертався, тому поновити виплату пенсії після її призупинення немає законних підстав. У зв`язку із цим ГУ ПФУ в Запорізькій області з 01.05.2023 по 15.07.2024 управлінням пенсія не нараховувалась.
Недоотримана пенсія розміром 44 757,86 грн, на яку позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виплачена в повному обсязі у вересні 2025 року.
Отже, ГУ ПФУ в Запорізькій області діяло відповідно до вимог законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 47–49).
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву залишено без руху із наданням строку на усунення її недоліків – 10 днів з дня вручення копії ухвали (а.с. 28).
04.02.2026 представником ОСОБА_1 адвокатом Натиною А. О. отримано копію ухвали від 02.02.2026 в системі «Електронний суд» (а.с. 30).
10.02.2026 ОСОБА_1 подане клопотання про продовження строку на усунення недоліків (а.с. 31-32).
12.02.2026 ухвалою суду ОСОБА_1 продовжено строк на усунення недоліків - ще на 10 днів (а.с. 34).
15.02.2026 представником ОСОБА_1 адвокатом Натиною А. О. отримано копію ухвали від 12.02.2026 в системі «Електронний суд» (а.с. 36).
23.02.2026 від ОСОБА_1 надійшли матеріали в порядку усунення недоліків (а.с. 38-40).
Ухвалою від 26.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочате підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання на 30.03.2026 на 13:00 год., встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 45).
19.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача Сіпаки С. І. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 47-54).
Ухвалою суду від 27.04.2026 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 09.06.2026 на 13:00 год.
 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засіданні повідомлялись належним чином. Від представника позивача 27.04.2026 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.
 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив. 30.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що проти задоволення позову заперечує.
 
З урахуванням викладеного, положень ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.
 
09.06.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 19.06.2026.
 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію, що підтверджується довідкою № 153 від 10.07.2025, яка видана головним спеціалістом вказаного Управління Е. Цеплою (а.с. 53).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується долученою до позовної заяви копією свідоцтва про смерть, виданого 16.12.2024 Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 312 від 16.12.2024 (а.с. 9). 
Після смерті ОСОБА_2 його син ОСОБА_1 , позивач у справі, звернувся до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Івтушок В. М. з метою прийняття спадщини за заповітом.
05.09.2025 вказаним приватним нотаріусом видане ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 44 757,86 грн, згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 153 від 10.07.2025 (а.с. 8).
Згідно із довідкою № 153 від 10.07.2025, яка надана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області на запит приватного нотаріуса, на дату формування довідки недоотримана ОСОБА_2 пенсія складає 44 757,86 грн. 
Тобто, розмір недоотриманої померлим ОСОБА_2 пенсії, на яку видано свідоцтво про право на спадщину, ґрунтується на відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, якою було повідомлено про наявність у померлого ОСОБА_2 недоотриманої суми пенсії розміром 44 757,86 грн.
31.10.2025 позивач через свого представника звернувся до ГУ ПФУ у Запорізькій області із запитом щодо виплати частини недоотриманої ОСОБА_2 пенсії.
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Запорізькій області № 0800-0402-8/143081 від 04.11.2025, виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.05.2023 у зв`язку з тривалою невиплатою. За життя отримувач пенсійних виплат до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати не звертався, тому поновити виплату пенсії після призупинення немає законних підстав. У період з липня 2022 року по квітень 2023 року ОСОБА_2 здійснювалось нарахування пенсії, яку пенсіонер не отримав. Враховуючи положення статті 52 Закону № 1058 недоотримана сума пенсії підлягає виплаті визначеному нотаріусом спадкоємцю (а.с. 7). 
Таким чином, у даній справі спір виник з приводу права позивача на отримання у спадщину недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії, яка не нараховувалась пенсійним органом внаслідок її призупинення, тобто пенсії за період з 01.05.2023 по день смерті пенсіонера 15.07.2024.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Згідно зі статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, виплата пенсії ОСОБА_2 була призупинена з 01.05.2023. Підставою призупинення у відзиві представника ГУ ПФУ в Запорізькій області на позов зазначено «у зв`язку з тривалою невиплатою». Разом із тим, жодних посилань на підставу, визначену чинним законодавством щодо можливості призупинення виплати пенсії, представником відповідача не зазначено.
Верховний Суд України у своєму рішенні від 06.10.2015 у справі № 608/1189/14-а зазначив, що держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати право на отримання пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.
Як свідчить аналіз положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» припинення виплати пенсії можливо лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.
Разом з тим, матеріали справи не містять рішення пенсійного органу про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з підстав, визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсійних виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Таким чином, призначена пенсія померлому, яка йому не нараховувалась та не виплачувалась, не позбавляє його спадкоємців можливості її успадкувати.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20).
Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 за період з 01.05.2023 по 15.07.2024.
Разом із тим, суд вважає безпідставними та не обґрунтованими позовні вимоги про визнання судом протиправними дій відповідача щодо надання неповної інформації про період та суму недоотриманої пенсії, яку, внаслідок цього, не було внесено до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки з боку позивача не надано запиту приватного нотаріуса до ГУ ПФУ в Запорізькій області, а також відповіді ГУ ПФУ в Запорізькій області на цей запит, що позбавляє суд можливості встановити, яку саме інформацію запитував нотаріус від ГУ ПФУ в Запорізькій області, а також яку відповідь (з повною або неповною інформацією) надав відповідач. Також з боку позивача не заявлялось клопотань про витребування відповідних доказів на підтвердження надання відповідачем неповної інформації. Водночас, як встановлено судом, розмір пенсії, яку успадкував і отримав позивач, становив 44 757,86 грн, яка була нарахована за життя ОСОБА_2 до 01.05.2023. Та обставина, що з 01.05.2023 нарахування і виплата пенсії була призупинена останньому за відсутності на то законних підстав, була встановлена саме під час судового розгляду цієї справи. Отже, вказана обставина і не могла бути врахована приватним нотаріусом на момент видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Відтак, у цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що позовні вимоги в частині, що задоволені судом, не мають майнового характеру, а також те, що позивачем позовна заява та інші документи подавались до суду в електронному вигляді, що передбачає понижуючий коефіцієнт судового збору (0,8) згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню сума судового збору розміром 1 064,96 грн (3 328 х 0,4 х 0,8 = 1 064,96 грн). 
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Натини Андрія Олексійовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсію за період з 01 травня 2023 року по 15 липня 2024 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення складене в повному обсязі 19 червня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ЄДРПОУ 20490012, адреса місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005.

Суддя          А. В. Шалагінова