ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1218/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Анділахай В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича комерційна фірма "Електропромремонт" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро) 
до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг)
про стягнення заборгованості 

Представники:
від позивача: Заєць П.Л.;
від відповідача: Заклецький В.В.
СУТЬ СПОРУ:
Товариство з обмеженою відповідальністю виробнича комерційна фірма "Електропромремонт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про стягнення заборгованості у розмірі 648000,00грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №258 від 06.11.2024 в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.04.2026.
10.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 
В своїх поясненнях на заперечення відповідача зазначає, що в матеріалах судової справи вже наявний рахунок фактури №24678 від 14.11.2024 на підставі якого відповідач здійснив передоплату в сумі 432000,00грн на рахунок позивача. Також наголошує, що позивачем були своєчасно зареєстровані податкові накладні на суму передоплати та по факту наданих робіт, що підтверджуються податковими накладними №51 від 17.12.2024 та №16 від 04.12.2025, та відповідними квитанціями про реєстрацію останніх в ЄРПН, з яким відповідач міг самостійно ознайомитись ще в грудні 2025 року.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2026 відкладено підготовче засідання на 14.05.2026.
16.04.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: копії рахунку на оплату №24678 від 14.11.2024.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 03.06.2026.
15.05.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів разом із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що 31.03.2026 відповідачем було направлено на адресу господарського суду відзив на позовну заяву за вих. №91/26 від 31.03.2026 року, на підтвердження чого надав копії опису вкладення у цінний лист №0505589958866 та корінець квитанції поштового відправлення. 14.05.2026 під час судового засідання виявилось, що відзив відповідача на позовну заяву так і не надійшов на адресу господарського суду, у зв`язку з чим відповідач вимушений звернутись на адресу суду з даним клопотанням. У відзиві на позовну зазначає, що позивач не додав до позовної заяви доказів надання відповідачу повного пакету документів, зокрема, рахунків-фактури, а також факту складання та реєстрації податкової накладної у відповідності до вимог договору, що є передумовою здійснення відповідачем оплати.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що ним були створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
У судовому засіданні 03.06.2026 проголошене скорочене рішення суду.
Під час розгляду справи судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд, -
УСТАНОВИВ:
06.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю виробнича комерційна фірма "Електропромремонт" (далі – виконавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Суха Балка" (далі – замовник, відповідач) укладено договір №258 (далі – договір).
Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по ремонту електродвигуна (далі – електрообладнання): Тип електродвигуна ВАО7А-560-LA4, 800 кВт; Інв. №88590; Цех ш. "Ювілейна"; вид ремонту капітальний.
Відповідно до пункту 1.2 договору замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього договору згідно з договірною ціною (Додаток №5), акту прийому-передачі виконаних робіт, інших документів, передбачених цим договором.
Пунктом 1.4 договору передбачено, що замовник передає обладнання виконавцю на підставі двостороннього акту прийому-передачі електрообладнання до ремонту. Ремонт виконується на території виконавця, доставка за рахунок виконавця. Код 33.14 згідно КВЕД-2010.
Вартість робіт за цим договором визначається на підставі договірної ціни (Додаток № 5), яка є невід`ємною частиною цього договору і складає 1080000,00грн (один мільйон вісімдесят тисяч грн. 00 коп.) у тому числі ПДВ 20% 180000,00грн (сто вісімдесят тисяч грн., 00 коп.) (пункт 3.1 договору).
Пунктом 3.2 договору встановлено, що оплата за виконані роботи здійснюється замовником в наступному порядку: передоплата у розмірі 40% від вартості робіт з ремонту електродвигуна згідно наданому виконавцем оригіналу рахунку-фактури на оплату, 60% за фактом виконання робіт протягом 30 календарних днів після підписання замовником акту прийому передачі виконаних робіт без зауважень згідно умов договору, надання виконавцем оригіналу рахунку-фактури та при умові складання і реєстрації виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної у відповідності до вимог п.п. 2.1.15 – 2.1.16 договору, якщо інше не передбачено відповідною додатковою угодою до цього договору.
Строк виконання робіт за цим Договором складає 90 (дев`яносто) календарних днів з дати підписання Акту прийому-передачі електрообладнання до ремонту (пункт 4.1 договору).
У пункті 5.1 договору сторони узгодили, що виконавець гарантує якість виконаних робіт за цим договором та їх відповідність вимогам БНіП та ДБН, а також іншим нормативно-правовим актам, що регламентують якість робіт, чинним в Україні, протягом 12 місяців з моменту передачі з ремонту замовнику та підписання акту виконаних робіт, згідно цього договору, за умови належної експлуатації електрообладнання замовником відповідно до вимог нормативної документації.
Приписами пункту 5.2 договору встановлено, що у разі виявлення або виникнення в період гарантійного строку, вказаного в п. 5.1 цього договору, недоліків (дефектів) у виконаних виконавцем роботах, виконавець, на вимогу замовника, зобов`язаний власними силами і за рахунок власних коштів усунути виявлені недоліки (дефекти) протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання вимоги замовника або в інший строк, письмово узгоджений із замовником.
Після виконання робіт, зазначених у договорі, виконавець надає замовнику підписаний зі свого боку акт прийому-передачі виконаних робіт і оригінал рахунку-фактури не пізніше 25-го числа звітного місяця. Замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від виконавця підписаного з його боку акту прийому-передачі виконаних робіт, підписати акт прийому-передачі виконаних робіт або у цей же строк надати мотивовану відмову з переліком недоробок (недоліків), допущених виконавцем. Всі недоробки (недоліки) виконавець зобов`язаний виправити за свій рахунок протягом строку, погодженого сторонами додатково у вигляді підписаного акту виправлення недоліків. При недосягненні згоди про строки виправлення недоліків вони повинні бути виправлені виконавцем у семиденний строк з моменту отримання виконавцем відмови з переліком недоробок (недоліків), допущених виконавцем (пункт 6.1 договору). 
Пункт 9.1 договору визначає, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 12 місяців, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Моментом підписання договору є дата, зазначена у верхньому правому куті на першій сторінці цього договору.
Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В матеріалах справи відсутні докази того, що договір визнавався недійсним в судовому порядку.
Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір №258 від 06.11.2024 був чинним на час виникнення спірних правовідносин.
Сторони підписали додаток №1 (перелік видів порушень та матеріальної відповідальності за їх вчинення) та додаток №2 (вимоги щодо забезпечення безпеки при знаходженні транспортних засобів на території замовника), додатки №№ 3, 4, додаток №5 (договірна ціна), локальний кошторис, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №7182 (а.с. 13 - зворотній аркуш 23).
Позивач виставив позивачу рахунок №24678 від 14.11.2024 на оплату вартості послуг на суму 1080000,00грн (а.с. 83 том 1).
17.12.2024 відповідач перерахував передоплату в сумі 432000,00грн на рахунок позивача, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів №263210 від 17.12.2024 (а.с. 24 том 1).
31.01.2025 позивач направив листа №3101-2515 на адресу відповідача про ввезення 03.02.2025 електродвигуна після ремонту на територію ш. "Ювілейна" (а.с. 25 том 1).
03.02.2025 між сторонами був складений Акт №2 приймання передачі ТМЦ, а саме електродвигуна ВАО 7А-560-LА4, 800квт після ремонту (а.с. 26 том 1).
18.02.2025 відповідач листом №40.9/364 повідомив про виникнення гарантійного випадку (а.с. 27 том 1).
11.03.2025 позивач листом №1103-2515 повідомив відповідача про намір вивезти електродвигун з території шахти для доопрацювання (а.с. 28 том 1).
13.03.2025 між сторонами був складений Акт №3 приймання-передачі ТМЦ, а саме електродвигуна на виконання гарантійного ремонту (а.с. 29 том 1).
28.04.2025 позивач листом №2804-2515 повідомив відповідача про намір ввезти електродвигун на територію шахти "Ювілейна" після доопрацювання.
01.05.2025 між сторонами був складений Акт №4 приймання-передачі ТМЦ - електродвигуна після доопрацювання (а.с. 31 том 1).
13.05.2025 відповідач листом №40.9/1047 повідомив про повторне виникнення гарантійного випадку (а.с. 32 том 1).
02.06.2025 позивач листом №0206-2515 повідомив відповідача про намір вивезти електродвигун з території шахти для доопрацювання (а.с. 33 том 1).
04.06.2025 між сторонами був складений Акт №5 приймання-передачі ТМЦ, а саме електродвигуна для виконання гарантійного випадку (а.с. 34 том 1).
09.06.2025 комісією у складі представників позивача був складений Акт технічного огляду електродвигуна ВАО 7А-560-LА4, 800квт (а.с. 35 том 1).
10.06.2025 позивач листом №1006-2515 запропонував відповідачу направити на адресу підприємства представників для спільного огляду електрообладнання (а.с. 36 том 1).
10.06.2025 відповідач листом №40.9/1287 повідомив про те, що не буде направляти своїх представників для спільного огляду електродвигуна (а.с. 37 том 1).
19.06.2025 відповідач листом №40.9/1357 попередив про визначення строків виконання гарантійного ремонту (а.с. 38 том 1).
26.06.2025 комісією у складі представників позивача був складений Акт технічного огляду електродвигуна ВАО 7А-560-LА4, 800квт (а.с. 39 том 1).
10.07.2025 позивач листом №1007-2515 просив розглянути відповідача питання стосовно того, що повторний ремонт не є гарантійним випадком і до позивача не буде застосовано штрафні санкції відповідно до п.п. 5.5, 5.6, 7.2.1 договору №258 від 06.11.2024 (а.с. 40 том 1).
15.07.2025 відповідач листом №40.9/1536 повідомив позивача, що не буде застосовувати до останнього штрафні санкції (а.с. 41 том 1).
Листами №2107-2515 від 21.07.2025, №1509-2515 від 15.09.2025 позивач повідомив про строки виконання робіт з гарантійного ремонту (а.с. 42, 43 том 1).
30.09.2025 позивач листом №3009-2515 запросив уповноважених представників відповідача прибути до позивача для проведення сумісних контрольно-випускних випробувань електродвигуна (а.с. 44 том 1).
03.10.2025 позивач листом №0310-2515 повідомив відповідача про намір ввезти електродвигун на територію шахти для передачі після доопрацювання (а.с. 45 том 1).
07.10.2025 між сторонами був складений Акт №6 приймання-передачі ТМЦ, а саме електродвигуна після доопрацювання (а.с. 46 том 1).
27.10.2025 позивач направив на адресу відповідача лист №2710-2533 про спільне введення в експлуатацію електродвигуна ВАО 7А-560-LА4, 800квт на території шахти (а.с. 47 том 1).
02.12.2025 позивач листом №0212-2515 повідомив відповідача про те, що з жовтня 2025 року електродвигун перебуває у власності відповідача та понад місяць працює, але акт виконаних робіт не підписаний, що унеможливлює отримання позивачем оплати за надані послуги (а.с. 48 том 1).
Позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідачу було надано послуги на загальну суму 180000,00грн та надав підписаний сторонами і скріплений їх печатками акт прийому-передачі виконаних робіт №24695 від 04.12.2025 на суму 180000,00грн (а.с. 49-зворотній аркуш 51 том 1).
Як зазначає позивач, відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв`язку з чим, заборгованість останнього склала 648000,00грн.
З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено претензію, однак, на момент звернення до суду з позовною заявою, вимоги не задоволені та заборгованість відповідачем не погашена (а.с. 53, 54 том 1).
Зазначене і стало причиною виникнення спору.
Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за надані послуги.
Предметом доказування у цій справі є обставини щодо наявності/відсутності настання строку виконання зобов`язань з оплати наданих послуг та виконання/невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань з оплати послуг.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.
Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з частиною першою статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.
Приписами пункту 3.2 договору встановлено, що оплата за виконані роботи здійснюється замовником в наступному порядку: передоплата у розмірі 40% від вартості робіт з ремонту електродвигуна згідно наданому виконавцем оригіналу рахунку-фактури на оплату, 60% за фактом виконання робіт протягом 30 календарних днів після підписання замовником акту прийому передачі виконаних робіт без зауважень згідно умов договору, надання виконавцем оригіналу рахунку-фактури та при умові складання і реєстрації виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної у відповідності до вимог п.п. 2.1.15 – 2.1.16 договору, якщо інше не передбачено відповідною додатковою угодою до цього договору.
Враховуючи визначений контрагентами у пункті 3.2 договору порядок розрахунків за надані послуги, а саме протягом 30 календарних днів після підписання замовником акту прийому передачі виконаних робіт без зауважень, суд зазначає, що строк оплати є таким, що настав 05.01.2025 (03.01.2025, 04.01.2025 – вихідні дні) за актом №24695 від 04.12.2025, прострочення з 06.01.2025.
Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 648000,00грн відповідачем згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції. Відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Такі висновки суду засновані передусім на відсутності належних спростувань з боку відповідача цих обставин. 
Таким чином, законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 648000,00грн основного боргу.
Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень судом до уваги не береться, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (стаття 4 Закону України "Про судовий збір").
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328,00грн.
Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті (в тому числі позовної заяви), в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
При зверненні з позовом до суду через систему "Електронний суд", позивач сплатив судовий збір в розмірі 9720,00грн згідно з платіжною інструкцією №679 від 11.03.2026, замість 7776,00грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 1944,00грн (а.с. 60 том 1).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Зазначене клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1944,00грн підлягає поверненню з Державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача і стягненню на користь позивача підлягають 7776,00грн витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича комерційна фірма "Електропромремонт" до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" про стягнення заборгованості у розмірі 648000,00грн – задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, буд. 5, ідентифікаційний код 00191329) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича комерційна фірма "Електропромремонт" (49038, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд.14, ідентифікаційний код 25021316) 648000,00грн - основного боргу та 7776,00грн - витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 12.06.2026.

Суддя В.О. Татарчук