Є.у.н.с.512/383/26
Провадження № 2-о/512/30/26
"23" червня 2026 р. с-ще Саврань

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,
за участю секретаря - Тімановського А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Савранська селищна рада Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив що 22.12.2009, йому на підставі рішення від 11.03.1994 №16/7 Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,125 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ №637852, кадастровий номер: 5124382800:02:002:0167 який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.09.532.01479.
Маючи намір зареєструвати договір оренди в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у відповідності з Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заявник займався підготовкою документів та виявив, що в зазначеному Державному акті на право власності на земельну ділянку помилково вказано, що його видано на прізвище « ОСОБА_1 ». 
Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно заявник отримав відмову в проведенні реєстраційних дій від 14.05.2026 №84803231.
Встановлення факту, що Державний акт на право приватної власності на землю Серія ЯИ №637852, зареєстрований Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.09.532.01479 виданий на прізвище « ОСОБА_1 » належить - ОСОБА_1 необхідно для того, щоб заявник мав змогу здійснити державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та вільно розпоряджатися своєю земельною ділянкою, а через розбіжності у прізвищі це неможливо зробити.
Таким чином, внаслідок такої орфографічної помилки, з метою подальшого розпорядження своїм майном, заявник вимушений звернутись до суду з даною заявою.
В досудовому порядку врегулювати це питання немає можливості. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте 23.06.2026 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та підтримав заявлені вимоги (а.с. 15).
Представник заінтересованої особи - Савранської селищної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить розписка про вручення ухвали суду від 21.05.2026 та копії заяви з додатками до неї (а.с.12). 
Окрім того, представник заінтересованої особи 22.06.2026 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.13).
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 УПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснюється.
Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯИ №637852, площею 0,125 гектарів, що розташована на території Осичківської сільської ради за адресою АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, виданий на підставі Рішення від 11.03.1994 №16/7 Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області на ім`я ОСОБА_1 (а.с.6).
В матеріалах справи міститься рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 (а.с.7).
З паспорту громадянина України виданого органом 5138 від 07.06.2024 вбачається, що прізвище заявника ОСОБА_1 (а.с.5).
Разом з тим матеріали справи містять витяг з реєстру територіальної громади №2024/007233692 від 20.06.2024 про місце реєстрації згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5 на звороті).
Згідно з положеннями статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні;
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у пунктами 1, 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».
Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.
Отже, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, має для заявника юридичне значення, оскільки надає йому право реалізувати свої права стосовно розпорядження власною земельною ділянкою, а можливість внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку неможливо, тому вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.
Верховний Суд, під час касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Водночас, розбіжність у написанні прізвища власника Державного акту на право власності на земельну ділянку щодо однієї літери «Мостовой» та «Мостовий» утворилася внаслідок відмінностей між двома голосними звуками, та відмінностей в іншій частині не має.
Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі №420/370/19.
Крім того, докази наявності іншої особи з такими самими прізвищем, іменем та по батькові, яка б була власником Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,125 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ №637852, кадастровий номер: 5124382800:02:002:0167, відсутні, що з урахуванням принципу «балансу вірогідностей» може свідчити про доведеність відповідних обставин.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами було достовірно встановлено факт того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №637852, виданий на підставі рішення від 11.03.1994 №16/7 Осичківської сільської ради Савранського району Одеської площею 0,125 га, для ведення особистого селянського господарства, належить ОСОБА_1 .
Згідно з частиною 7 статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись пунктами 1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», статтею 81, частиною 3 статті 258, статтями 259, 263-265, пунктом 5 частини 2 статті 293, пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Савранська селищна рада Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.
Встановити факт того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ №637852, виданий 22 грудня 2009 Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області, кадастровий номер 5124382800:02:002:0167 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договору оренди землі за №01.09.532.01479, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .
При ухваленні судом рішення судові витрати заявнику ОСОБА_1 не відшкодовуються.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Ю. Брюховецький