ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 червня 2026 року      м. Чернівці  справа № 369/1363/25
провадження №22-ц/822 /721/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк М.І.
секретар Скулеба А.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2026 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.
Позов обґрунтовує наступним. З 04 вересня 2010 року по 06 травня 2020 року позивач перебував із відповідачкою ОСОБА_1 у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю.
На підставі судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 листопада 2021 року, до повноліття дитини.
Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру аліментів, вказував, що на даний час на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народилися в іншому шлюбі та проживають разом із ним.
Посилаючись на вказане, просив на підставі ст. 192 СК України змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2021 року, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання цим судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чернівецького районного суду м.Чернівців від 26 лютого 2026 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів – задоволено.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2021 року, з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання цим судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував наявні докази зміни сімейного стану позивача, той факт, що на утриманні у позивача на даний час перебуває троє дітей та дружина, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, дані про особу платника аліментів ОСОБА_2 , дохід якого за період з червня по грудень 2025 року становить 232101 грн. 11 коп, відсутність у власності позивача рухомого та нерухомого майна чи існування інших джерел доходів, та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 26 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням ст.192 Сімейного кодексу України, оскільки сам факт народження інших дітей, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Зазначає, що суд першої інстанції фактично не встановив рівень забезпечення дитини, не дослідив її реальні потреби та не перевірив, чи призведе зменшення аліментів до погіршення умов життя.
Зауважує, що позивач працює судовим експертом та його дохід за 6 місяців становить понад 232 000 грн, що свідчить про стабільний та достатній дохід.
Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану та судом не встановлено зменшення доходів позивача та наявність обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів у попередньому розмірі.
Зазначає, що суд не врахував, що дитина проживає з матір`ю як внутрішньо переміщена особа, відповідачка фактично не працює та єдиним стабільним джерелом доходу є соціальна допомога та аліменти.
Таким чином, вважає, що зменшення розміру аліментів фактично погіршує матеріальне становище дитини, порушує принцип належного утримання та ставить дитину від першого шлюбу у гірше становище, переклавши фінансове навантаження на матір, що суперечить ст. 141 СК України.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 з 04 вересня 2010 року по 06 травня 2020 року перебували у шлюбі, який в подальшому було розірвано.
Під час шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серії НОМЕР_1 . Батьками неповнолітньої ОСОБА_3 вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
На підставі судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 9 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 листопада 2021 року, до повноліття дитини. 
На даний час неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із відповідачкою ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщені особи, у АДРЕСА_1 та перебувають на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як одержувачі допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, розмір якої становить 5000 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 20 лютого 2026 року.
Відповідачка ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, оскільки з 30 жовтня 2022 року та по теперішній час перебуває у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін до закінчення військового стану, що підтверджується довідкою Костянтинівської міської ради від 17 жовтня 2025 року № 22.
Також з матеріалів справи встановлено, що у позивача ОСОБА_2 від іншого шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із позивачем та перебувають на його утриманні.
На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 липня 2025 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 14 липня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною трирічного віку. 
З довідки про доходи за період з червня по грудень 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 працює судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та його загальний доход за вищевказаний період становить 232101 грн. 11 коп. 

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Згідно ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 , як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на зміну обставин його сімейного стану. 
Зокрема, вказував, що на даний час на його утриманні знаходиться ще двоє малолітніх дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народилися в іншому шлюбі та проживають разом із ним, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що додатково обмежує сукупний сімейний дохід та його сім`я має статус внутрішньо переміщених осіб.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено зміну сімейного стану позивача.
Судом встановлено, що після ухвалення Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області від 9 грудня 2021 року рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , у позивача ОСОБА_2 від іншого шлюбу народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2025 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 липня 2025 року в до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 14 липня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною трирічного віку.
Отже, викладеним вище доведено, що у позивача змінилися обставини сімейного стану, що є однією з підстав, у відповідності до вимог ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів.
Апелянт ж у свої апеляційній скарзі посилається на те, що зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення аліментів та необхідно встановити реальне погіршення матеріального становища платника аліментів та вплив цієї обставини на можливість виконання обов`язку щодо утримання дитини. 
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження№ 61-10748 св 23), 19 червня 2024 року у справі №686/22677/23 ( провадження №61-5022св24).
Встановлюючи наявність обставин, які можуть свідчити про зміну матеріального або сімейного стану платника аліментів у розумінні ст. 192 СК України, колегія суддів враховує і правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 січня 2021 року у справі № 303/369/20, згідно з якими свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо, а під зміною сімейного стану розуміється поява у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яких вони за законом зобов`язані утримувати і які фактично перебувають на їх утриманні. 
Як встановлено на даний час у позивача на утриманні, крім старшої доньки перебуває ще двоє дітей та дружина, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
Отже, на переконання апеляційного суду, зміна сімейного стану позивача призвела і до зміни його матеріального становища, оскільки збільшилась кількість осіб, яких він зобов`язаний утримувати, що вплинуло на розмір його щомісячних витрат та фінансових можливостей щодо сплати аліментів у раніше визначеному розмірі.
Також колегія суддів не погоджується і з твердженням апелянта, що зменшення розміру аліментів погіршує становище дитини від першого шлюбу та ставить в нерівне становище з іншими дітьми.
Згідно ст. 141 та 142 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а також діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Судом встановлено, що згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2025 року розмір аліментів на утриманні двох дітей від іншого шлюбу становить 1/3 частини від усіх доходів позивача, тому зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки не буде суперечити нормам матеріального права, буде справедливим балансом щодо захисту прав усіх дітей ОСОБА_2 , оскільки кожна дитина фактично отримуватиме рівну частку утримання, що не ставить жодну з дітей у нерівне матеріальне становище.
Більш того, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року в справі №691/926/20.
Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено реальні потреби та фактичні витрати на дитину та зменшення аліментів призведе погіршення її становища.
Разом з тим відповідачкою не доведено, що визначена сума аліментів в розмірі 1/6 частини від усіх доходів позивача буде недостатньою для забезпечення розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в їх матеріальному утриманні.
Як встановлено з довідки про доходи за період з червня по грудень 2025 року, загальний дохід ОСОБА_2 за вищевказаний період становить 232101 грн. 11 коп., доказів перебування у власності позивача іншого нерухомого чи рухомого майна, матеріали справ не місять. 
Відповідачка заперечуючи проти зменшення розміру аліментів вказує, що визначений розмір аліментів не забезпечує всі потреби дитини.
Разом з тим, відповідно до положень ст. 182, 200 СК України, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати не лише потреби дитини, а й матеріальний стан платника аліментів, наявність у нього інших осіб на утриманні.
Наявності у відповідача потреби у матеріальній допомозі не виключає можливості зменшення розміру аліментів за наявності встановлених судом обставин, що свідчать про зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів.
Колегія суддів також звертає увагу, що визначений розмір аліментів у частці 1/6 від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням встановленого у справі рівня доходу позивача, забезпечує дитині розмір утримання, який перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
Вказане свідчить про те, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів не призведе до позбавлення дитини належного рівня матеріального забезпечення та відповідатиме балансу інтересів сторін.
Отже, наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами доведено зміну сімейного стану платника аліментів, що вплинуло і на його матеріальний стан, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів.
Висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру аліментів відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Встановлені на підставі досліджених доказів обставини, спростовують доводим апелянта про відсутність підстав для зміни розміру аліментів. 
Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Чернівецького районного суду м.Чернівців від 26 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді        І.Б. Перепелюк

І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк