Справа № 467/661/26
Провадження № 3/467/182/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Кологривої Т.М.
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,
прокурора Брагар Д.В.( в режимі відео конференції),
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівні Красилівського району Хмельницької області, проживає: АДРЕСА_1 , старший стрілець І відділення охорони взводу охорони І відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого стрільця І відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, відповідно до підп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» порушив вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме щодо несвоєчасного подання без поважних на те причин, щорічної декларації за 2025 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні провину визнав та пояснив, що дійсно несвоєчасно подав декларацію за 2025 рік, оскільки у березні 2026 року через завантаженість на службі не встиг зібрати всі необхідні дані для її подання та відповідно допустив порушення строку. Крім того, був відсутній спеціаліст, який допомагав заповнювати декларації. У період з 1 січня 2026 року по 31 березня 2026 року в зоні бойових дій, на лікуванні не перебував, догляд за хворим членом сім`ї він не здійснював.
Прокурор зазначив, що провина   ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України доведена, прохав суд застосувати до відношенню до нього адміністративне стягнення у виді мінімального розміру штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до наказу № 208 від 02.08.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду старшого стрільця І відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до цього ж наказу останній вважається таким, що з 02.08.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Постановою КМУ від 23.02.2022 року №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міністерством оборони України.
Штати та штатний розпис територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки затверджуються начальником Генерального штабу Збройних Сил.
Штатні посади територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки комплектуються військовослужбовцями, державними службовцями та працівниками Збройних Сил відповідно до їх штату та штатного розпису.
Відповідно до роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» визначено, військовослужбовці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки зобов`язані подавати декларації в загальному порядку незалежно від військового звання (крім осіб рядового складу підрозділів охорони територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).
Так, ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого стрільця І відділення охорони взводу охорони у військовому званні «молодший сержант» відповідно до положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сил України військове звання «молодший сержант» належить до «сержантського і старшинського складу» тобто не належить до рядового складу.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи призначеним на посаду старшого стрільця І відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, і на нього поширюється юридична відповідальність за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Частиною 7 статті 45 визначено, що суб`єкти декларування, які зазначені у пунктах 1-4 цієї частини (пункт 3 частини 7 - особи які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відряджені до них (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів), подають декларації у строки, визначені частинами першою - четвертою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 45 Закону - особи, зазначені у пункті 1, п.п. «а», «в»-«ґ» пункту 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.
У відповідності до ч. 2 ст. 8 КУпАП Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Згідно з ст. 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
У зв`язку з вище викладеним, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2025 рік зобов`язаний був подати до 31.03.2026 року.
Відповідно до інформації наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 вбачається, що ОСОБА_1 в повній мірі обізнаний про необхідність подання декларації, що підтверджується його особистим підписом у «відомостях».
Окрім того факт обізнаності щодо належності до суб`єктів декларування, а також наявність навиків щодо заповнення декларацій підтверджується раніше поданими ОСОБА_1 деклараціями, які наявні в реєстрі.
При цьому відповідно постанови великої палати Верховного суду від 24.01.2021 року у справі № 800/30/17(990/1/1328/18) суд встановив, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строків.
Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Відповідно до абз. 9 підп. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
На підставі викладеної Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 року за № 223-943/0/4-17 позиції слід зазначити, що невжиття заходів суб`єктом декларування щодо своєчасності отримання електронного ключа, відомостей про склад сім`ї, їх доходи та інших необхідних даних для заповнення декларації, не може визнаватися реабілітуючою обставиною та поважною причиною для несвоєчасного подання декларації.
Відповідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції, де вказані дати некоректної роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в якому чітко вказано, через збій у роботі програмного забезпечення інформаційно-комунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - Реєстр), помилки у роботі Реєстру спостерігались 02.01.2026 року з 19:11 по 21:07, 19.01.2026 року з 19:00 по 22:00, 05.02.2026 року з 12:35 по 12:43, 12.02.2026 року з 18:46 по 19:21, 08.03.2026 року з 11:35 по 12:13, з 12:56 по 13:32 та з 13:43 по 14:45. В інші дні реєстр працював в штатному режимі.
За результатами огляду публічної сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2025 рік подав лише 08.04.2026 року, чим допустив порушення встановленого строку подання щорічної декларації.
Згідно скрін-шоту подачі декларації суб`єкта декларування ОСОБА_1 подав декларацію 08.04.2026 року о 09:37 год. 
В дні необхідності подання ОСОБА_1 декларації Реєстр працював в належному режимі.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що  ОСОБА_1 не мав поважних причин несвоєчасного подання декларації.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
За змістом ст.1 Закону корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що суб`єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Частина 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, що виразилося в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
На підставі викладеного, суд вважає повністю доведеною провину  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що підтверджується протоколом № 266 від 8 травня 2026 року, матеріалами справи– рапортами працівників поліції, інформацією з сайту подачі декларацій.
Відповідно ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено. 
Враховуючи особу  ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про застосування щодо нього стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини першої статті 172-6 КпАП України.
Крім того, відповідно до статті 40-1 КУпАП з  ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначити йому стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
Суд, також роз`яснює, що згідно ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області. 

Суддя Т.М. Кологрива