Справа № 302/428/26 
Провадження № 2/302/313/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(у повному обсязі)

03 червня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області 
в особі головуючого судді Кривка В. П.,
з участю секретарка судового засідання Липей В.В.,
представник позивача – адвокат Чорней М.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чорней М.Й., до ОСОБА_2 про стягнення 43000 грн 00 коп позичених грошових коштів, 1702 грн 77 коп інфляційних витрат та 1014 грн 33 коп 3% річних та судових витрат у виді судового збору в розмірі 1331 грн 20 коп та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн,
В С Т А Н О В И В:
31.03.2026 року представник позивача - адвокат Чорней М.Й. подав суду вищенаведений позов, який обґрунтовано таким. 14 лютого 2025 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 43 000 грн. На підтвердження факту отримання коштів відповідачем цього ж дня було власноруч складено розписку, відповідно до якої він підтвердив отримання зазначеної суми та зобов`язався повернути її до 14.06.2025 року. Станом на день подання позову грошові кошти позивачу не повернуті, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання та не виходить на зв`язок. 
Ухвалами Міжгірського районного суду Закарпатської області від:
- 08.04.2026 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін;
- 21.05.2026 року постановлено про участь представника позивача в судових засіданнях у режимі відеоконференції. 
Представник позивача в залі судового засідання позов підтримав та просив такий задовольнити.
Відповідач у судові засідання на розгляд справи не з`явився двічі поспіль, про такі повідомлявся належно, причини його неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву станом на 03.06.2026 року суду не подав, строк для подачі такого сплив.
Оцінивши матеріали цивільної справи, позицію сторони позивача, суд приходить до такого висновку.
У матеріалах справи наявна розписка, яка складена та підписана Кополовець М.В. 14.02.2025 року, згідно якої ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 від 27.07.2005 року, який проживає в АДРЕСА_1 , отримав від ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 від 20.04.2001 року, грошову суму 43 000 грн терміном до 14.06.2025 року (оригінал розписки наявний електронному вигляді справи) (а.с.9).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним із моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 688/3024/17, від 08 вересня 2021 року у справі № 163/1531/16-ц, від 21 червня 2023 року у справі № 308/4890/20.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Статтею 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.
У контексті презумпції належності виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах:
(а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання;
(б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що не зважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно;
(в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору;
(г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, за яких кредитору не передавався борговий документ. Тобто й наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належність виконання боржником свого обов`язку.
У той же час, наявність оригіналу боргової розписки у кредитора без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі № 154/3443/18).
Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З поданої до справи розписки вбачається, що сторони уклали договір позики. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, позивач довів укладення договору позики з відповідачем, так і отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 43 000 грн грошових коштів. Крім того, боргова розписка знаходиться у позивача (позикодавця, кредитора) без зазначення на ній про повернення оспорюваної суми, що свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідач протилежне суду не довів.
З огляду на вищенаведене, є підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості в розмірі 43000 грн 00 коп.
Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З врахуванням вищенаведених положень ЦК України, відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а тому вимоги позивача про стягнення з нього 1702 грн 77 коп інфляційних витрат та 1014 грн 33 коп 3% річних задоволенню не підлягають.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 94,06 %), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1252 грн 13 коп (1331 грн 20 коп х 94,06 % = 1252 грн 13 коп).
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача у цій справі є адвокат Чорней М.Й., який діє на підставі ордеру серії АО №1226067 від 25.03.2026 року.
На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги позивачу, в справу надано договір №03 про надання правової допомоги від 25.03.2026 року, акт №1 про надання правничої допомоги до договору №03 від 25.03.2026 року.
Відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, однак з урахуванням п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, тієї обставини, що позовні вимоги задоволено частково (на 94,06 %), тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18812 грн 00 коп (20000 грн х 94,06 % = 18812 грн 00 коп).
Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 43 000 гривень позичених коштів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді:
- судового збору в розмірі 1252 грн 13 коп;
- витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18812 грн 00 коп, усього стягнути судових витрат у розмірі 20064 грн 13 коп.
Відмовити в стягненні решти судових витрат. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.
Повне рішення складено 03.06.2026 року.

Суддя	  	В. П. Кривка