ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/13196/25
адміністративне провадження № К/990/54285/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А., 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №240/13196/25
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
за касаційною скаргою адвоката Дубка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року, прийняту в складі судді Черняхович І.Е., та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Граб Л.С., суддів Сторчака В.Ю. Матохнюка Д.Б.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1. У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації за період з 29.11.2016 по 28.02.2018;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29.11.2016 по 28.02.2018, з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.08.2024;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.08.2024 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, обчисливши щомісячний розмір індексації як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року з застосуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
2. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачці надати до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та докази поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються виплати їй індексації різниці грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 01.08.2024.
3. На виконання вимог вказаної ухвали адвокат Дубок Сергій Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду заяву, в якій просив поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду. На обґрунтування поданої заяви зазначив, що грошовий атестат містить інформацію виключно про грошове забезпечення, що було виплачене за місяць, в якому такий атестат видавався. Водночас для того, щоб визначити, чи вірно позивачці обчислювалася та виплачувалася індексація, необхідно знати інформацію про: розмір прожиткового мінімуму, взятий до розрахунку; місяць підвищення посадового окладу (базовий місяць), взятий до розрахунку; коефіцієнт індексу споживчих цін. Однак грошовий атестат таких відомостей не містить, більш того, в атестаті зазначається виключно гривневий розмір індексації. Таким чином, навіть отримавши грошовий атестат, позивачка не могла із нього дізнатися про порушення своїх прав. Відтак, отримання грошового атестату не є належним доказом повідомлення позивачки про порушене право, а тому дата отримання грошового атестату не є моментом початку відліку процесуального строку на звернення до суду.
4. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії за період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2024 року повернуто позивачці.
5. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року залишено без змін ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року.
6. Повертаючи позов в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2024 року, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачка пропустила тримісячний строк звернення до суду, визначений статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) та не навела поважних причин його пропуску. Суд зазначив про те, що у заяві про поновлення пропущеного строку на звернення до суду позивачкою не зазначено, що саме перешкоджало їй одразу після звільнення зі служби та отримання грошового атестату звернутися до відповідача за інформацію про розмір виплаченої їй індексації в спірний період та інформацією про порядок її розрахунку. Суд вказував на те, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можуть вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджає захисту своїх прав у строки, встановлені процесуальним законом. Помилкове уявлення про відсутність порушення прав протягом тривалого періоду не може виправдовувати пасивної поведінки позивачки та її процесуальної бездіяльності.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.  Не погоджуючись із ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, адвокат Дубок Сергій Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для розгляду в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2024 року. 
8. На обґрунтування касаційної скарги представник позивачки зазначає про те, що з огляду на положення статті 233 КЗпП до позовних вимог щодо перерахунку грошового забезпечення застосуванню підлягає тримісячний строк звернення до суду з моменту, коли позивачка дізналася про порушення своїх прав, а саме з дня одержання письмового повідомлення про нараховані та виплачені їй спірні суми. Касатор доводить, що відомості про нараховані ОСОБА_1 за час служби суми позивачка отримала з відповіді на адвокатський запит в травні 2025 року, отже відлік тримісячного строку звернення до суду для позивачки розпочався з травня 2025 року. Позивачка звернулася з цим позовом до суду в травні 2025 року, тобто в межах тримісячного строку звернення до суду. Крім того касатор указує на те, що грошовий атестат містить інформацію виключно за виплачене грошове забезпечення тільки за місяць, в якому видано такий грошовий атестат, а не за весь спірний період.
IV. Позиція інших учасників справи
9. Відповідач правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу не скористався.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
10. Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів: Соколова В.М., Уханенка С.А., від 08 січня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Дубка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року. 
11. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є оскарження судових рішень, зазначених у частині другій статті 328 КАС України та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.
12. Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2026 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні з 30 квітня 2026 року.
VI. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
13. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
14. Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
15. Відповідно до частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 1 липня 2022 року №2352-IX, далі - Закон №2352-IX) "працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком".
16. Законом №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу та другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні,- у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
17. Відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
18. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 з 24:00 год 30 червня 2023 року скасовано карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, запроваджений на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 (термін якого неодноразово продовжувався).
VІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
19. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
20. З огляду на викладені приписи статті 341 КАС України, Суд здійснює перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги.
21. У цій справі позивачка просить перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 29.11.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 01.08.2024. До суду з такими вимогами позивачка звернулася у травні 2025 року.
22. Верховний Суд 06.04.2023 ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року, предметом спору якої також є недотримання законодавства про оплату праці. У вказаному рішенні сформовано наступні висновки: «До 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності».
23. Отже, у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 Верховний Суд виклав правову позицію щодо поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону №2352-IX лише на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. 
24. Крім цього, у постанові від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду також сформувала правовий висновок щодо питання про те, положення якої норми підлягають застосуванню у питанні визначення строку звернення до суду у справах, пов`язаних з порушенням закону про оплату праці у публічно-правових відносинах. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період по 19 липня 2022 року зазначила, що застосуванню підлягає норма частини другої статті 233 КЗпП України у редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, якою визначено, що особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
25. Верховний Суд уважає цей висновок застосовним й до спірних правовідносин.
26. Також з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у правовідносинах щодо застосування приписів статті 233 КЗпП України, судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду (далі - Судова палата) здійснила перегляд судового рішення у справі №460/21394/23.
27. У постанові від 21.03.2025 Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду, зокрема, від 29.01.2025 у справі №500/6880/23 та від 28.08.2024 у справі №580/9690/23, у яких Верховним Судом до правовідносин щодо перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки застосовано статтю 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19.07.2022, оскільки саме вона була чинною на момент звернення позивачів до суду із позовом (жовтень 2023 року);
28. У зазначеній постанові Судова палата дійшла висновку, що, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону №2352-ІХ, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону №2352-ІХ).
29. Судова палата сформувала єдиний підхід до нових змін в законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, а саме: такі зміни не поширюються на події, які мали місце до 19.07.2022. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належить працівнику за період до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону.
30. Крім цього, Судова палата погодилася з висновком суду попередньої інстанції про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
31. Отже, з урахуванням зазначеної позиції Судової палати, вирішуючи питання щодо дотримання позивачкою строку звернення із заявленими позовними вимогами, суди попередніх інстанцій повинні були визначити момент, коли позивачка набула достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених їй сум.
32. У межах цього касаційного провадження Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права щодо повернення позовної заяви у частині позовних вимог з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2024 року.
33. Суди попередніх інстанцій обчислення строку звернення позивачки до суду у цій справі пов`язали з моментом, коли позивачка повинна була дізнатися про порушення свого права, зокрема, уважали, що у заяві про поновлення строку звернення до суду не зазначено жодних поважних причин, які об`єктивно не залежали від позивачки та позбавляли її можливості звернення до суду в межах тримісячного строку. 
34. На противагу таким висновкам представник позивачки указує, що позивачка звернулася до суду в тримісячний строк з моменту отримання листа відповідача у травні 2025 року, яким повідомлено про суми, нараховані та виплачені при звільненні.
35. Верховний Суд зазначає, що ураховуючи те, що позивачку з 01 серпня 2024 року було виключено із списків особового складу, тому правильними є висновки судів попередніх інстанцій про застосування приписів частини другої статі 233 Кодексу законів про працю України у редакції після 19 липня 2022 року, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні.
36. При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій виснувавши про порушення позивачкою строку звернення до суду, не встановили факту одержання нею письмового повідомлення про нараховані та виплачені їй суми.
37. На переконання Суду, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини другої статті 233 КЗпП України, слід пов`язувати з моментом, коли позивачка набула достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених їй (у період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2024 року) сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо. 
38. Також Верховний Суд уважає за необхідне зазначити про те, що грошовий атестат, що видається військовослужбовцю, який вибуває до нового місця служби, або який звільняється з військової служби, можна віднести до повідомлення про нараховані суми лише за останній місяць служби. Проте спірні правовідносини стосуються щомісячних виплат, а отже відомості про нараховані суми необхідно встановлювати щодо кожного спірного місяця.
39. З огляду на обставини цієї справи, Верховний Суд зазначає, що для правильного вирішення питання дотримання позивачкою строку звернення до суду з позовними вимогами, що охоплюють період з 19 липня 2022 року по 01 серпня 2024 року, слід з`ясувати наявність/відсутність у відповідача документального підтвердження ознайомлення позивачки у травні 2025 року (отримання відповіді від відповідача) з розміром нарахованої та виплаченої у спірному періоді індексації грошового забезпечення, як-то докази направлення/видачі розрахункових листів, довідок про грошове забезпечення тощо. 
40. За результатом установлення указаних обставин стане можливим визначити день, коли позивачка дізналася про порушення її прав, свобод чи інтересів, а отже установити початок відліку тримісячного строку звернення до суду з цим позовом та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.
41. Беручи до уваги викладене, висновок судів попередніх інстанцій про повернення позовної заяви є передчасним.
42. Отже, доводи касаційної скарги, які були підставою відкриття касаційного провадження, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду.
43. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
44. Частиною четвертою статті 353 КАС України встановлено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
45. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, оскільки порушення норм процесуального права допущені судами першої та апеляційної інстанцій, тому ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 рокупідлягають скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.  Касаційну скаргу адвоката Дубка Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
2. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі №240/13196/25 скасувати.
3. Справу №240/13196/25 направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: В.М. Соколов
С.А. Уханенко