Дата документу 09.04.2026
Справа № 334/1506/26
Провадження № 2-а/334/42/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя 
у складі: головуючого судді Ісакова Д.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Веклич Олексія Сергійовича, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Патяк Андрія Станіславовича до поліцейського СРПП відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Веклич Олексія Сергійовича, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначено, що 14.02.2026 року поліцейським СРПП відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Веклич Олексієм Сергійовичем винесено постанову серія ББА №00611784 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративне праівопорушення та про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 гривень.
Згідно вищевказаної постанови, ОСОБА_1 , начебто, порушив п. 2.9. «в» ІІДР України, а саме «14.02.2026 року водій ОСОБА_1 на 440 кілометрі автошляху Н-08, Солонянський район, Дніпропетровської області, блок-пост Д-07, керував транспортним засобом MANL-200 д.н.з НОМЕР_1 без переднього номерного знаку».
Вважає, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення він не скоював. А процедура розгляду справи взагалі працівниками поліції не проводилась, а тому постанова є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
За інформацією наданою ОСОБА_1 14.02.2026 року на блок-пості в с. Солоне Дніпропетровської області автомобіль під його керуванням був зупинений працівниками поліції. В процесі спілкування із працівниками поліції, у поліцейського Веклича О.С. виникли претензії щодо відсутності на автомобілі переднього номерного знаку. ОСОБА_1 належним чином обґрунтував відсутність номерного знаку. В процесі спілкування поліцейський Веклич О.С. заявив про те, що притягуватись до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не буде, і заявив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 може продовжувати рух. Через декілька днів, ОСОБА_1 виявив, що у додатку «ДІЯ» з`явилась інформація про винесення постанови серія ББА № 00611784 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 гривень. Шляхом телефонування на гарячу лінію МВС України, ОСОБА_1 з`ясував реквізити вищевказаної постанови та посаду, звання та місце проходження служби поліцейського ОСОБА_2 , а в подальшому звернувся до адвоката за наданням правової допомоги у вказаній ситуації.
Крім того, будь-які докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, останньому, працівником поліції не надавалось.
З урахуванням вищенаведого, вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущенні порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до прийняття необгрунтованого та незаконного рішення, порушенням прав і свобод позивача, що є підставою для визнання постанови про накладення адміністративного стягнення серія ББА № 00611784 від 14.02.2026 року протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.
Просив скасувати постанову та стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору за подачу позовної заяви та витрат на правову допомогу.
11.03.2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, від відповідача витребувано справу про адміністративне правопорушення з усіма наявними матеріалами щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, результатом розгляду якої є оскаржувана постанова серії ББА №00611784 від 14.02.2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .
18.03.2026 року представником ГУНП в Дніпропетровській області Ізотовою Т.Л. поданий відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги не визнаються. Так, постанова повністю відповідає вимогам закону, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом з боді-камери інспектора, який був покладений в основу прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови.
На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора зафіксовано розгляд справи, який відбувався згідно з чинним законодавством. Також з відео вбачається, номерний знак автомобіля позивача дійсно не був підсвічуваний. Також на відео відсутні будь-які заперечення водія щодо прийнятого інспектором рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП. 
Поліцейські, вбачаючи порушення ПДР, відреагували на це належним чином прийняттям постанови. Згідно з п.2.3а ПДР водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, він завжди повинен бути у справному стані. 
В позовній заяві позивач посилається лише на процесуальні недоліки, допущені інспектором, і, на думку відповідача, це не може бути самостійною і достатньою підставою для скасування постанови. Доводи позивача є безпідставними, не спростовують правильності висновків та встановлених поліцейським обставин та є спробою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем не надано. Просить відмовити у задоволенні позову.
Інших заяв та клопотань від сторін у справі до суду не надходило.
Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції учасників справи, суд приходить до наступних висновків.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.
Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом встановлено, що постановою серії ББА №00611784 від 14.02.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КпАП України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190,00 гривень за те, що 14.02.2026 року водій ОСОБА_1 на 440 кілометрі автошляху Н-08, Солонянський район, Дніпропетровської області, блок-пост Д-07, керував транспортним засобом MANL-200 д.н.з. НОМЕР_1 без переднього номерного знаку.
Додатком до постанови вказано боді-камеру 797495, 795583.
Судом переглянуті надані відповідачем відеозаписи, на яких зафіксовано рух автомобіля MANL-200 без переднього номерного знаку, та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, під час якої він не заперечує вчиненого правопорушення та вказує, що не знав про те, де загубив номерний знак.
За положеннями ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (далі ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.1 ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.4 ст.258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.
За положеннями ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою ст.121-3 КпАП України відповідальність встановлено за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Пункт 2.9 «в» ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Такі вимоги містять і приписи п.30.2 ПДР, згідно з якими на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.
Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.
Отже, експлуатація транспортного засобу без номерного знаку становить собою окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.121-3 КпАП України.
У відповідності до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано до суду відеозаписи з бодікамери №797495, №795583, з яких вбачається, що дійсно на момент зупинки автомобіля MANL-200 та складання оскаржуваної постанови автомобіль здійснював рух без переднього номерного знаку. Позивачем не заперечувався факт відсутності номерного знаку.
Щодо заперечень позивача про відсутність переднього номерного, суд звертає увагу, що відповідно до п.2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Таким чином, саме на водія покладена повна відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху, так і під час руху, а тому твердження позивача про виникнення несправності під час руху не звільняє його від адміністративної відповідальності.
Наведене достатньою мірою підтверджує наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КпАП України.
Доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121-3 КпАП України, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3 КпАП України накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом без переднього номерного знака. Доводи позивача на інші процедурні порушення при притягненні до адміністративної відповідальності не спростовують правомірність спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності факту порушення.
Оскаржувана постанова містить посилання на докази в ній зазначений номер бодікамери, яка використовувалася поліцейськими під час виконання посадових обов`язків. Незазначення в постанові відомостей про відеореєстратор поліцейського автомобіля суд не вбачає суттєвим порушенням та зауважує, що навіть за умови невикористання цього доказу вина позивача у вчиненні правопорушення підтверджена відеозаписом відповідача з бодікамери.
Враховуючи наведене та те, що дотримання ПДР є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КпАП України, оскільки обов`язок дбати про справність транспортного засобу та відповідальність за недоліки його стану покладається саме на водія. При цьому поліцейський, який діяв від імені органу Національної поліції, під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Відповідно до положень ст.139 КАС України через відмову в задоволенні позову судові витрати у справі покладаються на позивача.
Керуючись статтями: 7-11,77,139, 242-246 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Веклич Олексія Сергійовича, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Відповідач: поліцейський СРПП відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Веклич Олексій Сергійович, адреса: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Солоне, вулиця Строменка, буд. 1.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області, ЄДРПОУ 40108866, м. Дніпро, вулиця Троїцька, буд. 20А.

Суддя Ісаков Д.О.