Справа № 457/1908/25
провадження №2-о/457/16/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року м. Трускавець
Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого - судді Марчука В.І.,
секретар судового засідання Ярова О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 
з участю: заявника ОСОБА_1 та її представника - адвоката Панченко О.М., 
заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,-
в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Панченко О.М. звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали щлюб 22 лютого 1992 року. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_2 27 липня 1998 року, шлюб між заявницею та ОСОБА_4 було розірвано. З 1998 по 2005 рік ОСОБА_4 перебував в іншому шлюбі, після чого сімейні стосунки між ним та ОСОБА_1 відновились і колишнє подружжя почало жити разом. ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою будинку, який належить його сестрі, однак фактично проживав з ОСОБА_1 в м.Трускавець. Колишнє подружжя жили як сімя: виховували разом дитину, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займались благоустроєм квартири, проводили свята в колі рідних та друзів. ОСОБА_4 не був офіційно працевлаштований, а працював у Польщі на сезонних роботах і доходи віддавав на ведення спільного господарства. ОСОБА_4 22 травня 2024 року був мобілізований та 03 вересня 2024 року отримав травму внаслідок ракетного удару. Після цього він проходив лікування, однак не зміг відновити здоров`я та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер перебуваючи на лікуванні у військовому шпиталі міста Трускавець. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не перебували в інших шлюбах. Спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 у квартирі що належить ОСОБА_1 , яка там зареєстрована. ОСОБА_4 вважав заявницю своєю дружиною, і зазначив про це в офіційних документах під час служби в ЗСУ. Так у військовому квитку зазначено сімейний стан як одружений і дружина - ОСОБА_1 , 1971 року народження. Саме заявниця отримала сповіщення з Дрогобицького РТЦК про смерть ОСОБА_4 . Всі особисті речі та важливі документи ОСОБА_4 залишились у ОСОБА_1 по місцю проживання. Заявниця здійснювала догляд за чоловіком після поранення, відвідувала в госпіталі, супроводжувала його під час перевезення з лікарні, в подальшому займалась його похованням. Просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без укладення шлюбу з 26 червня 2005 року по 03 лютого 2025 року. 
Представник заінтересованої особи Міністерство оборони України - Ткачук В.В. подав додаткові письмові пояснення в яких вважає заяву необгрунтованою. Так, вказує, що заявницею не подано доказів факту спільного проживання з ОСОБА_4 , ведення спільного бюджету а також не вказано на який особовий рахунок та з якого пристрою були зроблені скріншоти. Незрозумілим є те, чому заявницею не долучено доказів щодо спілкування її з загиблим ОСОБА_4 з часу спільного проживання та до моменту зникнення безвісті, витягу з особової справи загиблого у військовій частині, анкети вивчення особи військовослужбовця у ході якого встановлюється наявність родичів. А тому вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити в повному обсязі.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Панченко О.М. подала письмове заперечення на пояснення представника заінтересованої особи Міністерство оборони України - Ткачука В.В. в яких вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тривалий час проживали разом як сім`я а тому не збирали докази спільного харчування, купівлі одягу чи інших речей, адже в цьому не було необхідності. Наявність сталих сімейних відносин може підтвердити ОСОБА_2 , який є спільним сином колишнього подружжя. Також не заперечує встановлення факту і ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_4 . Щодо твердження заінтересованої особи прямої заборони встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу якщо одних із них перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, то наголошує що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не перебували у іншому шлюбі.
У судовому засіданні заявник пояснила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Однак з певних обставин їм довелося розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу, вони продовжили проживати разом. Було бажання знов узаконити стосунки, але не встигли. ОСОБА_4 у документах зазначав також як свою дружину, всі сповіщення з військової частини також приходили на її телефон. Отримувала свідоцтво про смерть та займалась організацією похованням ОСОБА_4 . Він був у військовому госпіталі, перебував у відпустці і помер у квартирі у м.Трускавець, що належить їй на праві власності.
Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , мають спільну дитину, яку спільно виховували. Вони поновили своє спільне проживання у квартирі яка належить на праві власності ОСОБА_1 . У своїх військових облікових документах, ОСОБА_4 вказував заявницю як свою дружину. Після отримання ним пораненням ОСОБА_1 здійснювала догляд.
Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що батько проживав з матір`ю 20 років, оплачували за комунальні послуги. 10 років проживав з батьками, вони його виховували, потім почав проживати окремо а батьки залишились проживати разом. Зазначає, що батьки помирились коли йому було 13 років, і знов почали жити разом до сих пір. Батько помер в квартирі в нього на руках.
Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує.
Представник заінтересованої особи Міністерство оборони України у судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. 
Заслухавши пояснення заявника, її представника, думку заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 роз`яснено судам, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
За змістом ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Частиною 2 ст. 319 ЦПК України встановлено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При дослідженні доказів судом встановлено наступне.
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , зареєстрованим Відділом ЗАГС Миколаївського району Львівської області.
Під час шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народився спільний син - ОСОБА_2 .
Укладений шлюб, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 24 липня 1998 року був розірваний, про що зроблений запис №62.
Згідно довідки ОСББ «Вікторія» від 14 листопада 2025 року про склад сім`ї та акту про фактично проживаючих осіб виданих ОСОБА_1 як власнику майна, за адресою АДРЕСА_1 фактично проживали ОСОБА_2 - син, ОСОБА_4 - чоловік (з вересня 2004 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 24 вересня 2024 року №601/4049, солдат ОСОБА_4 03 вересня 2024 року одержав закритий перелом середньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків та розривом дистального міжгомілкового синдесмозу.
Згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 03 липня 2025 року, у відомостях про потерпілого зазначено: солдат ОСОБА_4 1972 року народження, смерть настала від печінково-ниркової недостатності, цирозу печінки; у відомостях про членів сімї: дружина ОСОБА_1 . Смерть сталася в будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 05 лютого 2025 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Трускавець Львівської області.
Згідно сповіщення військової частини НОМЕР_4 сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) від 21 березня 2025 року №338, яке скеровано ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , про те, що солдат ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок серцевої недостатності після довготривалого лікування у військовому госпіталі міста Трускавець.
Крім того, загиблий ОСОБА_4 з 2024 року постійно переказував на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти, що підтверджується відповідними роздруківками та поясненням наданими сином ОСОБА_2 .
Крім того є письмові документальні докази того, що саме заявниця ОСОБА_1 займалась похованням чоловіка ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Миколаївської міської ради Львівської області від 10 лютого 2025 року №83/03-50/35в.
Надані документи, пов`язані із смертю та захороненням ОСОБА_4 також є підтвердження факту спільного проживання.
Також, на виконання ухвали суду від 12 лютого 2026 року про витребування документів, згідно відповіді наданої Дрогобицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 28 лютого 2026 року №95/33.1-06-24, за період з 25 липня 1998 року по 03 лютого 2025 року актових записів про шлюб відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в архіві не виявлено.
Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до постанови ВС від 13.09.2023 у справі №552/4291/22 для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю.
Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути: довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбаченихглавою 6 СК України, тощо.
Спільний побут, у свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.
Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою у справі № 531/295/19 від 8 грудня 2021 року вказав, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться:
- показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту;
- документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки;
- фотографії певних подій:
- документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори то інші письмові докази) тощо.
У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити та встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , без укладення шлюбу, з 26 червня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,- 
у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , без укладення шлюбу, з 26 червня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ;
Заінтересована особа: Міністерство оборони України, місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітряних Сил, 6, ЄДРПОУ 00034022.
Суддя:	  	В.  І.  Марчук