П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 559/1654/25
Провадження № 22-ц/4815/280/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :
29 квітня 2025 року представник АТ "ПУМБ" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 19.12.2018 на підставі кредитного договору № 2001198983001 (надалі - кредитний договір) видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 15000 грн., який пізніше було збільшено до 25000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 складає 46698,29 грн., з яких: - 24069.99 грн. - заборгованість за кредитом; - 22628.3 грн. - заборгованість процентами.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що стягнення боргу за тілом кредиту в сумі 24069 грн. 99 коп. не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до умов договору сплачені відповідачем кошти в якості процентів підлягали зарахуванню в рахунок повного погашення заборгованості за тілом кредиту. Сума фактичних платежів по неправомірно нарахованих відсотках здійснених відповідачем становить понад 42 000 грн., що суттєво перевищує вимогу банку в частині стягнення боргу за тілом кредиту.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 22 628 грн. 30 коп. заборгованості за процентами відмовлено за безпідставністю, з огляду на те, що суд прийшов до переконання, про не можливість застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 634 ЦК України. Під час судового розгляду встановлено, що позивач у позовній заяві посилався на положення публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач розумів, ознайомився та погодився з умовами та правилами банківських послуг в публічних пропозиціях, підписуючи анкети-заяви про приєднання.
Суд застосував при вирішенні даного спору висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, зокрема, щодо належності та допустимості витягів з тарифів, умов і правил надання банківських послуг, розміщених на веб-сайті кредитора, а також особливостей, за відповідних обставин, укладення договору приєднання в порядку ст. 634 ЦПК України та необхідності врахування принципу захисту прав споживачів фінансових послуг.
Щодо підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, судом першої інстанції застосовано, правову позицію Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що висловлена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, у якій визначено, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» із рішенням суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.
19.12.2018 відповідач підписала Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001198983001 (надалі за текстом – Заява).
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що Банк не підтвердив належне існування кредитних відносин між банком та відповідачем, в той час, коли Банк долучив до позову заяву, ДКБО, які містять усі суттєві умови, притаманні кредитному договору.
Згідно заяви, яка містить особистий підпис відповідача, остання просила відкрити на її ім`я поточний рахунок та надати кредитну картку, просила Банк встановити на її поточний рахунок у гривні, з кредитним лімітом у сумі 15 000 грн., реальна річна процентна ставка: 47,88 %.
Банк, в обґрунтування наявності кредитних правовідносин надав виключний перелік документів - Заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, паспорт споживчого кредиту та Витяг із ДКБО.
Інші документи у Банка відсутні, зокрема, відсутні документи під назвою «Умови та правила банківських послуг», а також «Анкета-заява про приєднання», на які посилається суд у мотивувальній частині рішення, в обґрунтування відмови у задоволені позову.
Відповідач була обізнана у тому, що грошові кошти надаються їй як кредитні і за користування кредитними коштами сплачуються проценти. Відповідач, підписавши Заяву підтвердила згоду з усіма їх умовами, у тому числі з розміром процентів.
Вищезазначене свідчить про те, що суд належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме щодо належного укладення між сторонами кредитного договору та підтвердження наявності заборгованості та її розміру, за таких обставин наданий банком розрахунок заборгованості за Кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належними і допустимими доказами по справі.
З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 46 698,29 грн. та судові витрати.

27.11.2025 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник ОСОБА_1 , адвокат Шелудько О.О. просить апеляційну скаргу АТ «ПУМБ» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року – залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 19.12.2018 ОСОБА_1 підписала заяву №2001198983001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» з кредитним лімітом 15 000 грн., реальною річною процентною ставкою 47,88%.
Підписавши в порядку ст. 634 ЦК України заяву, позичальник підтвердила, що приймає публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ "ПУМБ" pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погодилась з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).
19.12.2018 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), з кредитним лімітом 15 000 грн., реальною річною процентною ставкою 47,88%. Інформація з паспорту споживчого кредиту є актуальною і діє до 19.12.2018.
Надалі кредитний ліміт збільшувався: 19.12.2018 р. до 15 000.00 грн.; 04.04.2019 р. до 20 000.00 грн., 13.08.2019 р. до 25 000.00 грн., 27.02.2022 р. до 24 574.00 грн., 03.03.2022 р. до 25 000 грн.
До суду попередньої інстанції на підтвердження позовних вимог подано: заяву №2001198983001 від 19.12.2018 р. про приєднання до кредитного договору; паспортом споживчого кредиту; копія паспорта громадянина України та картки платника податків відповідача; витяг з публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору; довідку про збільшення кредитного ліміту; розрахунком заборгованості за кредитним договором №2001198983001 від 19.12.2018 р. (станом на 04.02.2025 р.); виписку по рахунку.
Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення банк посилався на те, що в порушення умов договору та положень ст.ст. 509, 526, 629, 1054 ЦК України ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала. 
Станом на 04.02.2025 в наявна заборгованість в розмірі 46 698.29 грн., що складається з 22 628 грн. 30 коп. заборгованості за відсотками та 24 069 грн. 99 коп. заборгованості за кредитом.
Сума фактичних платежів по нарахованих відсотках становить 64 585.76 грн.
Суд попередньої інстанції встановив, що свій обов`язок позивач виконав.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший ч. 1 ст. 207 ЦК України.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач розуміла, ознайомилася та погодилася з умовами та правилами банківських послуг, підписуючи заяву про приєднання до них, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у визначених банком розмірах і порядках нарахування.
Витяг із веб-сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Тому колегія суддів вважає правильним застосування при вирішенні цивільно-правового спору висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, зокрема, щодо належності та допустимості витягів з тарифів, умов і правил надання банківських послуг, а також особливостей, за відповідних обставин, укладення договору приєднання в порядку ст. 634 ЦПК України та необхідності врахування принципу захисту прав споживачів фінансових послуг. 
Отже, при врегулюванні спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору.
У справах споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну, рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. 
Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інше не відповідало б принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливило покладання на слабшу сторону невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2001198983001 від 19.12.2018 року, станом на 04.02.2025 р. містить суму платежів здійснених відповідачем та становить 64 585.76 грн., що суттєво перевищує вимогу банку в частині стягнення боргу за тілом кредиту, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя       Боймиструк С.В.

Судді:         Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.