П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1550/26	

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
повний текст судового рішення
складено 09.04.2026, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ТЦК) та просив:
-визнати протиправною бездіяльність ТЦК, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту відповіді на запит на інформацію від 20 січня 2026 року, який надіслано листом з описом вкладення №5521400046725 та одержано адресатом 22 січня 2026 року;
-зобов`язати ТЦК надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію від 20 січня 2026 року, який надіслано листом з описом вкладення №5521400046725 та одержано адресатом 22 січня 2026 року, невідкладно.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ТЦК, яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на звернення від 20.01.2026.
Зобов`язано ТЦК надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 20.01.2026.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ТЦК на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі в розмірі 1064,96.
30.03.2026 року представник позивача подав до суду заяву про розрахунок судових витрат та їх стягнення, в якій просив стягнути з ТЦК на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25200 грн.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року вказану заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з даною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач до позовної заяви не подав документів, що підтверджують витрати на правничу допомогу (консультація та складання, оформлення, подання позовної заяви, як вказано у відповідних актах) та не повідомив про наявність поважність причин, які зумовлюють подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі, як того вимагає частина сьома статті 139 КАС України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з вимогами ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Як передбачено ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Згідно ч.1, 3-5 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Як передбачено ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В свою чергу, ч.7 ст.139 КАС України та вимоги ст.143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.
Тобто, сторона має заявити суду про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення цим судом остаточного судового рішення. У такому випадку докази, які підтверджують ці витрати (які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи), можуть бути надані суду - для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, докази понесення яких не могли бути надані суду до ухвалення постанови, - протягом п`яти днів після ухвалення постанови за апеляційною скаргою.
Якщо докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, за умови, що прохання про розподіл цих витрат буде заявлене суду до завершення розгляду справи, будуть надані по спливу п`яти днів після ухвалення судового рішення, заява про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, залишається без розгляду.
Крім того, якщо до завершення розгляду справи сторона, зокрема, не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, й відповідно не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд при прийнятті рішення не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне позов й ухвалить відповідне рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та/або представником позивача в межах розгляду справи в судів першої інстанції (до вирішення спору по суті) та до 30.03.2026 не заявлялось про стягнення витрат на правничу допомогу.
При цьому, як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, позивач до позовної заяви не подав документів, що підтверджують витрати на правничу допомогу (консультація та складання, оформлення, подання позовної заяви, як вказано у відповідних актах) та не повідомив про наявність поважних причин, які зумовлюють подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі, як того вимагає частина сьома статті 139 КАС України.
Так, саме висловлений стороною намір подати певні докази на підтвердження вартості заявлених судових витрат після ухвалення судового рішення є обставиною, яка дозволяє суду не вирішувати відповідне питання у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.
До того ж, зазначення у позові про те, що «на виконання вимог частини 7 статті 139 КАС України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи за цим позовом буде подано заяву про розрахунок судових витрат та докази на їх підтвердження», на переконання суду, не може бути визнано заявою, про яку йдеться у частині дев`ятій статті 137 КАС України.
Тобто, оскільки позивач до ухвалення судом рішення у справі не вказав про наявність поважних причин, які б перешкоджали поданню доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, суд дійшов висновку, що заяву, яка у розумінні частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України надавала б суду правові передумови для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, позивач у визначений КАС України строк не подав.
Отже, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не дотримано положень ч.7 ст.139 КАС України в частині належного та своєчасного звернення із заявою про стягнення витрат на правову допомогу, а тому наявні правові підстави для залишення заяви позивача про стягнення судових витрат без розгляду.
Аналогічні правові висновки щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі 340/2823/21 та постановах Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20, від 20 серпня 2024 року у справі № 280/3862/20.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький