ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1600/26 Справа № 199/4051/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Агєєв О.В. за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Олексієнко Юлії Олександрівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 14.04.2026 року по справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 14.04.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки та стягнуто судові витрати у розмірі 665,60 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №615410 від 15.03.2026 року, 03.02.2026 року о 13:19:00 в м. Дніпро на Донецькому шосе 122к, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Opel Movano д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зупинився інший автомобіль, не зменшив свою швидкість руху до повної зупинки, не надав переваги в русі та здійснив наїзд на пішоходів: гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, після чого місце пригоди залишив, до органів поліції не з`явився, чим порушив п.2.10 (а) ПДР, а саме залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП. 

Не погодившись з судовим рішенням захисник Олексієнко Ю.О., яка дії в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду від 14.04.2026 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП змінити в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення та призначити ОСОБА_1 покарання за вчинене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що фактично встановлені обставини справи не оспорює, проте вважає постанову суду першої інстанції не обґрунтованою внаслідок безпідставного призначення найсуворішого покарання. Вказує, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати свої показання в суді першої інстанції, оскільки не був повідомлений про дату та час проведення судового засідання. Вказує, що ОСОБА_1 в ДТП жодного разу не попадав, на його думку маневр повороту який він здійснив був безпечним, оскільки смуга була вільною, проте зіткнувся з двома жінками, яких він відразу після зіткнення відвіз в лікарню, також відшкодував їм кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на ліки. Зазначає, що жодним чином не намагався уникнути відповідальності за подію, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання і усвідомлюючи, що одна з потерпілих літня жінка, негайно доставив їх до найближчого медичного закладу. Провину свою не заперечує, втім вважає рішення суду першої інстанції надто суворим, адже позбавлення його права керування повністю позбавляє його можливості працювати та фінансово забезпечувати свою родину і сплачувати кошти на утримання свого сина від першого шлюбу. 
З урахуванням наведених обставин, представник апелянта Олексієнко Ю.О. вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення.

Заслухавши доводи представника Олексієнко Ю.О., яка приймала участь в судовому засіданні, апеляційну скаргу підтримала, перевіривши матеріали справи, а також зазначені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги захисника, ОСОБА_1 не оспорює і визнає свою вину у порушенні правил дорожнього руху та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, не оспорює фактичних обставин події, тому апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу в межах доводів апеляційної скарги і в частині винуватості та кваліфікації постанову не перевіряє.
Фактично апелянт просить пом`якшити призначене йому покарання, мотивуючи це тим, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, умислу на скоєння правопорушення не мав, надав допомогу потерпілим і в той же день компенсував шкоду в розмірі 2000 грн. на ліки. Також зазначає, що він одружений, має дитину, родина фактично перебуває на його утриманні, для фінансового забезпечення якої потрібен автомобіль.

За ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно ст.34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:
1) щире розкаяння винного;
2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;
3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;
4) вчинення правопорушення неповнолітнім;
5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.
Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Оскільки наведений в ст.34 КУпАП перелік обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не є вичерпним, суддя при накладенні адміністративного стягнення може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не передбачені цією статтею.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, суд виходив з того, що дані особи правопорушника та матеріали справи дають підстави застосувати саме таке стягнення.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено, що залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху, на порушення встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Отже, санкція інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбачає альтернативні види стягнень. За наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, позбавлення права керування та адміністративного арешту, суд належним чином в своїй постанові не обґрунтував підстави і мотиви прийнятого рішення в частині застосування (обрання) ОСОБА_1 стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортним засобом на максимальний термін, з урахуванням фактичних обставин події та особи правопорушника.
Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд уважає необґрунтованим і зазначає наступне.

Згідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується, в тому числі з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи вище наведені приписи закону та фактичні обставини, а саме: відсутність у правопорушника умислу на скоєння правопорушення, тобто залишення місця ДТП не з метою уникнути відповідальності, а з метою надання медичної допомоги потерпілим - доставляння їх до медичного закладу, що підтверджується доказами які містяться в матеріалах справи, а саме поясненнями правопорушника та потерпілих, а також те, що позбавлення права керування передбачено за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом, що не встановлено матеріалами справи, застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування на максимальний строк, передбачений ст.122-4 КУпАП підлягає зміні.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, при застосуванні щодо ОСОБА_1 виду стягнення, апеляційний суд враховує особу правопорушника, щодо якого відсутні дані про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення порядку користування правом керування транспортними засобами, залишення місця ДТП з метою надання допомоги, а ні з метою уникнення відповідальності, визнання ним вини та розкаяння, надання матеріальної допомоги потерпілій, та вважає що стягнення у вигляді штрафу буде цілком відповідати вимогам ст.23 КУпАП. 

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення, відповідно до ст.122-4 КУпАП, у вигляді штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Олексієнко Юлії Олександрівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАп - задовольнити.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 14.04.2026 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення - змінити. 
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського  
апеляційного суду         О.В. Агєєв