ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6278/26 Справа № 216/7457/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 216/7457/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.
сторони:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 03 лютого 2026 року, яке ухвалено суддею Цимбалістенко О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,
ВСТАНОВИВ:
В вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу з ОСОБА_2 в них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже є повнолітньою, але продовжує навчання на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює та отримує заробітну плату, тобто має змогу утримувати доньку.
На підставі наведеного вище позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, до закінчення нею навчання.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 03 лютого 2026 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на весь час навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Зазначено, що стягнення аліментів розпочато з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 17 вересня 2025 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі, у вигляді судового збору в сумі 1 211,20 грн. 
В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення ново рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач по справі не був повідомлений про розгляд справи, в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі. 
Апелянт зазначає, що дочка сторін у справі навчається на денному відділенні за кошти державного, регіонального бюджету, однак в матеріалах справи відсутня інформація про отримання останньою стипендії та її розміру.
Також зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація як про доходи позивачки, так і про доходи відповідача, що є обов`язковим при вирішенні спору про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суд першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання позивача, апеляційну скаргу представника відповідача - залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції установлено та з матеріалів справи убачається, що 17 лютого 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17 лютого 2007 року серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).
22 жовтня 2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.9).
Спільна донька сторін у справі - ОСОБА_4 є повнолітньою та відповідно до довідки № 249 від 09 вересня 2025 року є студенткою ІІІ-го курсу денного відділення Криворізького будівельного фахового коледжу (навчається з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2027 року) за кошти державного (регіонального) бюджету (а.с.11).
ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Криворізької міської довідково-інформаційної служби від 10 липня 2025 року (а.с.10). 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спільна донька сторін справі потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, оскільки навчається та самостійного заробітку не має, та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання своєї повнолітньої доньки, на період її навчання, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Разом з тим, із висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), погодитись не можна з огляду на наступне.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.
З матеріалів справи вбачається, що дочка сторін у справі є студенткою ІІІ-го курсу денного відділення Криворізького будівельного фахового коледжу (навчається з 01 вересня 2023 року до 30 червня 2027 року) за кошти державного (регіонального) бюджету.
Отже, повнолітня ОСОБА_4 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (придбання необхідної учбової літератури, канцелярського приладдя, продуктів харчування, вартості проїзду, одягу, взуття та іншого), позивач не надала.
Таким чином доводи позовної заяви в частині присудження аліментів в розмірі 1/4 частини, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, позивачем представлено не було.
Враховуючи, що донька сторін у справі є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, оскільки протилежного останнім не доведено, враховуючи доводи апеляційної скарги а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, колегія суддів з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб повнолітньої дитини і не повинен призводити до її збагачення, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права та розгляд справи без належного повідомлення відповідачапро час та місце судового розгляду, є безпідставиними, оскільки, в матеріалах справи наявні відомості щодо направлення судом кореспонденції на адресу відповідача, яка не була вручена останній відділенням зв?язку «Одержувач відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до вимог п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, є доказом вручення такого повідомлення, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17(П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19 від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б, від 27 лютого 2023 року у справі № 909/548/16(909/947/20).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 03 лютого 2026 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, змінити, зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 14 травня 2026 року.

Головуючий:

Судді: