Справа № 156/1591/25
Провадження № 2/156/134/26
Рядок статзвіту № 38

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
27 квітня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є., 
з секретарем судових засідань Степанець Т.В.,
за відсутності учасників справи, 
розглянувши в режимі відкритих судових засідань у залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку спрощеного позовного провадження) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у межах суми 13184,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції сторони позивача
1.1. Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі – ТОВ, позивач) Хлопкова Марія Сергіївна (діє як керівник юридичної особи) звернулась до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у межах суми 13184,40 грн..
1.2. Представниця позивача зазначає, що 04.09.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 152432, цей договір підписаний відповідачем після проходження ідентифікації, після реєстрації в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця https://finx.com.ua за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником у повідомленні на особистий номер телефону, вказаний під час реєстрації. За цим договором відповідач отримав від ТОВ споживчий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди.
1.3. За твердженнями сторони позивача, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» був наданий ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: тип кредиту – кредит; сума/ліміт кредиту – 8000,00 грн.; мета отримання коштів – задоволення потреб позичальника, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, комунальні, сплата комісії, інші не заборонені законодавством цілі; строк кредитування – 84 дні з дня надання кредиту (до 27.11.2024); дата надання кредиту – 04.09.2024; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за ставкою 0,9954% на день; комісія за надання кредиту становить 2000,00 грн. (підлягає сплаті одноразово в день укладення кредитного договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту за рахунок кредиту).
1.4. Кредитором надані ОСОБА_1 кошти в розмірі, обумовленому договором (6000,00 грн.), шляхом зарахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , а також ще 2000,00 грн. кредитних коштів використані для оплати одноразової комісії, нарахованої кредитодавцем. Натомість відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві.
1.5. У подальшому, 06.02.2025, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (як клієнтом) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (як фактором) був укладений договір факторингу № 06022025, згідно з наведеним договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі – до ОСОБА_1 в межах суми 13184,40 грн..
1.6. Отже, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (як кредитора) за договором про споживчий кредит від 04.09.2024 № 152432, за котрим ОСОБА_1 повинен повернути позичені кошти.
1.7. У зв`язку з неповерненням коштів ОСОБА_1 представниця позивача звертається до суду за захистом порушеного права юридичної особи, просить стягнути з відповідача: 8000,00 грн. основного боргу, 4683,40 грн. заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом; 501,00 грн. комісії, а всього – 13184,40 грн..
1.8. Позивача суд належним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи судом, позивач не направив уповноваженого представника для участі в призначених судових засіданнях. Представниця ТОВ Хлопкова М.С. у тексті позовної заяви просила здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.
2. Стислий виклад позиції сторони відповідача
2.1. Відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі, для участі в призначених судових засіданнях не прибув. 
2.2. Представник відповідача - адвокат Кушнірук Анатолій Валерійович (діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1047, виданого 28.08.2018 Радою адвокатів Волинської області, ордера на надання правничої допомоги серії АС № 1171528 від 22.01.2026) надав до суду 23.03.2026 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача заперечувала проти задоволення вимог ТОВ. Представник відповідача зауважив, що стороною позивача не були надані до суду будь-які докази, котрі б підтверджували факт укладення кредитного договору між ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 , особистого отримання відповідачем одноразового ідентифікатора, необхідного для підписання договору в електронній формі, видачі первісним кредитором певних коштів та отримання цих коштів відповідачем. Зважаючи на це, адвокат Кушнірук А.В. просив суд відмовити у задоволенні позву ТОВ до Бойка А.М..
2.3. Представник відповідача Кушнірук А.В. безпосередньо не брав участі в судовому розгляді цивільної справи № 156/1591/25. 
3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі
3.1. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 29.12.2025 позовна заява ТОВ до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит на суму 13184,40 грн. прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), призначено судове засідання щодо розгляду справи на 10.02.2026 на 10 год 30 хв.
3.2. Ухвалою суду від 10.02.2026 за клопотанням представника відповідача, у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому процесі, судовий розгляд справи відкладено на 23.03.2026 на 13 год 30 хв, про що повідомлені сторони. Цією ж ухвалою суду було продовжено строк розгляду справи № 156/1591/25 в порядку спрощеного позовного провадження до 23.03.2026.
3.3. Ухвалою суду від 23.03.2026 за клопотанням представника відповідача, у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому процесі, судовий розгляд справи відкладено на 22.04.2026 на 13 год 00 хв, про що повідомлені сторони. Цією ж ухвалою суду було продовжено строк розгляду справи № 156/1591/25 в порядку спрощеного позовного провадження до 22.04.2026.
3.4. Одночасно із поданням позовної заяви представниця позивача Хлопкова М.С. заявила клопотання щодо витребування від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації та документів, котрі містять банківську таємницю, зокрема: підтвердження належності емітованої банком платіжної картки з № НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); підтвердження зарахування на рахунок, пов`язаний з платіжною карткою № НОМЕР_2 , в період з 04.09.2024 по 09.09.2024 коштів на суму 6000,00 грн. за ініціативою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (із наданням належним чином засвідчених копій первинних документів бухгалтерського обліку /банківських виписок, платіжних інструкцій, платіжних доручень тощо/). Ухвалою суду від 23.03.2026 таке клопотання сторони позивача було задоволено. 
3.5. З огляду на неявку учасників справи в судове засідання, призначене на 22.04.2026 на 13 год 00 хв, суд здійснював розгляд цивільної справи за відсутності сторін та без застосування фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі
4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). 
4.4. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
4.5. Позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, основні види діяльності: «64.19 – Інші види грошового посередництва; 64.91 – Фінансовий лізинг; 64.92 – Інші види кредитування; 64.99 – Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.12 – Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 – Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення».
4.6. Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (первісним кредитором) та ОСОБА_1 04.09.2024 був укладений договір про споживчий кредит № 152432, у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «d2e22139», після реєстрації позичальника на офіційному вебсайті кредитодавця https://finx.com.ua з указанням персональних даних. За цим договором ОСОБА_1 отримав від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» фінансовий кредит в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами досягнутої угоди.
4.7. На виконання вказаного договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» був наданий ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб (шляхом перерахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 ) з дотриманням таких умов: тип кредиту – кредит; сума/ліміт кредиту – 8000,00 грн.; мета отримання коштів – задоволення потреб позичальника, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, комунальні, сплата комісії, інші не заборонені законодавством цілі; строк кредитування – 84 дні з дня надання кредиту (до 27.11.2024); дата надання кредиту – 04.09.2024; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за ставкою 0,9954% на день; комісія за надання кредиту становить 2000,00 грн. (підлягає сплаті одноразово в день укладення кредитного договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту за рахунок кредиту). Кредит надавався відповідачеві згідно з публічною частиною Договору про споживчий кредит, затв. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», наказ від 20.11.2023 № 35-од (в редакції, що діє з 21.11.2023).
4.8. Кредитором надані ОСОБА_1 кошти в розмірі, обумовленому договором (6000,00 грн.), шляхом зарахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , а також ще 2000,00 грн. кредитних коштів використані для оплати одноразової комісії, нарахованої кредитодавцем. На підтвердження факту перерахування ОСОБА_1 первісним кредитором коштів у розмірі 6000,00 грн. сторона позивача надала довідку від 30.10.2025 вих. № 3879/30-10, підписану електронним підписом директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» Македонського О.Є.. Крім того, згідно з повідомленням АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 12.04.2026 № БТ/Е-13627, наданим на виконання ухвали суду щодо витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_4 та інші картки; на картковий рахунок платіжної картки № НОМЕР_4 був зарахований платіж у сумі 6000,00 грн. 04.09.2024 за ініціативою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС»; номер НОМЕР_5 був фінансовим номером за картковим рахунком платіжної картки № НОМЕР_4 .
4.9. Згодом, 06.02.2025, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (як клієнтом) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (як фактором) був укладений договір факторингу № 06022025, згідно з наведеним договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі – до ОСОБА_1 в межах суми 13184,40 грн.. 
4.10. Згідно з вимогами п. 4.1. вказаного договору клієнт передав факторові 06.02.2025 Реєстр № 1 за вимогами щодо 766 боржників, сума фінансування, що підлягає сплаті – 658921,94 грн., акт приймання – передачі реєстру підписаний обома сторонами договору факторингу. Факт оплати ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» коштів у розмірі 658921,94 грн. за відступлення прав вимоги до третіх осіб – боржників підтверджено копією платіжної інструкції від 07.02.2025 № 250. Згідно з витягом з додатку № 1 до договору факторингу від 06.02.2025 № 06022025 одним із боржників з числа зазначених в реєстрі прав вимог № 1 був ОСОБА_1 , запис № 76, номер кредитного договору – 152432, дата кредитного договору – 04.09.2024, загальна сума заборгованості – 13184,40 грн..
4.11. Отже, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (як кредитора) за договором про споживчий кредит від 04.09.2024 № 152432, за котрим ОСОБА_1 повинен повернути позичені кошти. 
4.12. Згідно з карткою обліку виконання договору № 152432, підписаною електронним підписом директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» Македонського О.Є., станом на 27.11.2024 ОСОБА_1 за кредитним договором нараховані: основний борг – 8000,00 грн., відсотки – 4683,40 грн., комісія – 501,00 грн. (всього 13184,40 грн.).
4.13. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 152432, наданою директором ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» М. Хлопковою, ОСОБА_1 за період з 06.02.2025 по 01.11.2025 має непогашену заборгованість: прострочене тіло кредиту – 8000,00 грн., прострочені відсотки за кредитом – 4683,40 грн., прострочена комісія – 501,00 грн., а всього - 13184,00 грн..
4.14. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позицій щодо предмету та підстав позову до суду учасники справи не надали.
5. Оцінка суду
5.1. Вирішуючи по суті вимоги, заявлені позивачем, суд зазначає про таке.
5.2. Як передбачено ст.11 Цивільного кодексу (ЦК) України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
5.3. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК.
5.4. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
5.5. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
5.6. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
5.7. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
5.8. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
5.9. Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
5.10. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
5.11. На підтвердження існування договірних відносин між ОСОБА_1 (як позичальником) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (як первісним кредитором) позивачем у справі були надані копія договору про споживчий кредит від 04.09.2024 № 152432, Додатку до вказаного договору (графіку платежів за кредитним договором), Паспорта споживчого кредиту (документа, в якому викладена інформація, що надається споживачу про споживчий кредит). Згадані документи підписані відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами «d2e22139», «033e924c» (із позначкою дати та часу).
5.12. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
5.13. Отже, електронний цифровий підпис є ключовим засобом підтвердження особи і волевиявлення в електронних договорах. Простої згадки про його використання у договорі недостатньо для підтвердження дійсності підпису, оскільки не встановлюється, хто саме і коли його проставив. Для юридичної сили потрібно документально зафіксувати факт підписання, час, а також спосіб аутентифікації, наприклад, використання одноразового ідентифікатора.
5.14. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20 (провадження № 61-232св23), кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно - телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, електронна пошта) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора.
5.15. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
5.16. За твердженнями позивача, кредитний договір був підписаний відповідачем після проходження ідентифікації (указання персональних даних) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця https://finx.com.ua. Позичальника було ідентифіковано із зазначенням даних: прізвищ, ім`я, по батькові – ОСОБА_1 ; паспорт – серія НОМЕР_6 , виданий 31.08.2006 Іваничівським РВ УМВС України у Волинській області; ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 ; фінансовий номер – НОМЕР_7 ; місце проживання – АДРЕСА_1 ; № рахунку/картки НОМЕР_1 .
5.17. Як видно, первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію відповідача до підписання договору шляхом перевірки відповідності наданих відповідачем особистих даних, номеру карткового рахунку, фінансового номеру телефону.У п.2.2.1 від 04.09.2024 № 152432 вказано номер банківської картки позичальника, на котру мало здійснюватись зарахування кредитних коштів (№ НОМЕР_1 ). Саме такий номер картки належить відповідачеві ОСОБА_1 .. Варто зауважити, що відповідачем не спростовано факт надання ним первісному кредиторові всіх особистих даних, котрі дозволяють ідентифікувати позичальника (зокрема, РНОКПП, номер платіжної картки, фінансовий номер мобільного телефону, адреса проживання, паспортні дані), без надання таких даних і відповідного підтвердження, без ознайомлення позичальника з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий. Крім того, згідно з повідомленням АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 12.04.2026 № БТ/Е-13627, наданим на виконання ухвали суду щодо витребування доказів, було підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_4 ; на картковий рахунок платіжної картки № НОМЕР_4 був зарахований платіж у сумі 6000,00 грн. 04.09.2024 за ініціативою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС»; номер НОМЕР_5 був фінансовим номером за картковим рахунком платіжної картки № НОМЕР_4 . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» уклали кредитний договір в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
5.18. У постанові Верховного Суду від 12.06.2023 у справі № 263/3470/20 (провадження № 61-7018св21) висловлені правові позиції, згідно з якими відповідно до ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію»розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються на підставі законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію»продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон України «Про електронну комерцію»є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин, тому посилання учасника справи на ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є безпідставними.
5.19. У матеріалах цивільної справи № 156/1591/25 міститься довідка про перерахування ОСОБА_1 первісним кредитором коштів у розмірі 6000,00 грн., ця довідка від 30.10.2025 вих. № 3879/30-10 підписана електронним підписом директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» Македонського О.Є.. Також факт перерахування кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» на платіжну картку № НОМЕР_4 , емітовану банком на ім`я ОСОБА_1 , підтверджує довідка АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 12.04.2026 № БТ/Е-13627 (разом із банківською випискою про рух коштів по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , за певний період). Ці документи за своїм змістом відповідають визначенню «інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку», про який йдеться у ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію».
5.20. Зміст вказаних документів дозволяє суду дійти висновку про те, що на банківський рахунок, пов`язаний з карткою № НОМЕР_4 , від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» 04.09.2024 о 13:55 надійшли кошти в розмірі 6000,00 грн..
5.21. Європейський суд з прав людини у п. 96 рішення від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" (J.K. and Others v. Sweden, [GC]), заява № 59166/12, наголосив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
5.22. Верховний Суд у своїй практиці також вказує на необхідність застосування категорій «стандартів доказування» та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (наприклад, постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
5.23. Згідно з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом, стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
5.24. Наведене дозволяє суду під час ухвалення рішення у справі № 156/1591/25 вказати, що докази, надані стороною позивача (зокрема, копії договору про споживчий кредит від 04.09.2024 № 152432, Додатку до вказаного договору (графіку платежів за кредитним договором), Паспорта споживчого кредиту (документа, в якому викладена інформація, що надається споживачу про споживчий кредит), довідка від 30.10.2025 вих. № 3879/30-10, підписана електронним підписом директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» Македонського О.Є.), отримана судом інформація від банку (повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 12.04.2026 № БТ/Е-13627 (разом із банківською випискою про рух коштів по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , за певний період) є такими, що з більшою вірогідністю підтверджують перерахування кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн. від кредитодавця ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» на картковий рахунок № НОМЕР_4 , порівняно зі звичайним твердженням сторони відповідача «про відсутність доказів укладення договору та доказів перерахування коштів». Варто зауважити, що відповідач, посилаючись на відсутність доказів перерахування кредитних коштів, не надав до суду ні виписки по його рахунках в банківських установах, у тому числі по рахунку, пов`язаному з карткою № НОМЕР_4 , зазначеному у договорі як особистий платіжний засіб позичальника, ні доказів про відсутність у ОСОБА_1 такого рахунку. Тож сторона відповідача не спростувала доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений ст. 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
5.25. Отже, суд відхиляє заперечення сторони відповідача з приводу недоведеності факту укладення кредитного договору між ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 , особистого отримання відповідачем одноразового ідентифікатора, необхідного для підписання договору в електронній формі, видачі первісним кредитором певних коштів та отримання цих коштів відповідачем.
5.26. Суд вважає доведеним той факт, що між ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідач отримав від первісного кредитора кошти в розмірі 6000,00 грн..
5.27. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
5.28. Як установлено судом, 06.02.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (як клієнтом) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (як фактором) був укладений договір факторингу № 06022025, згідно з наведеним договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі – до ОСОБА_1 в межах суми 13184,40 грн.. 
5.29. Згідно з вимогами п. 4.1. вказаного договору клієнт передав факторові 06.02.2025 Реєстр № 1 за вимогами щодо 766 боржників, сума фінансування, що підлягає сплаті – 658921,94 грн., акт приймання – передачі реєстру підписаний обома сторонами договору факторингу. Факт оплати ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» коштів у розмірі 658921,94 грн. за відступлення прав вимоги до третіх осіб – боржників підтверджено копією платіжної інструкції від 07.02.2025 № 250. Згідно з витягом з додатку № 1 до договору факторингу від 06.02.2025 № 06022025 одним із боржників з числа зазначених в реєстрі прав вимог № 1 був ОСОБА_1 , запис № 76, номер кредитного договору – 152432, дата кредитного договору – 04.09.2024, загальна сума заборгованості – 13184,40 грн..
5.30. Тож ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС»» (як первісного кредитора) за договором від 04.09.2024 № 152342, за котрим у ОСОБА_1 існував обов`язок повернути позичені кошти.
5.31. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між фізичною та юридичною особою існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем (первісним кредитором), кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачем добровільно не повернуті, новий кредитор (як правонаступник) має право на отримання від позичальника ОСОБА_1 простроченої заборгованості за основною сумою кредиту.
5.32. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , позивач, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
5.33. Як установлено судом, ОСОБА_1 04.09.2024 підписав електронним підписом кредитний договір, чим погодився із запропонованими умовами договору, котрі охоплюють необхідність сплати відсотків за користування позиченими коштами. 
5.34. Згідно з наданою стороною позивача карткою обліку виконання договору № 152432, підписаною електронним підписом директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» Македонського О.Є., станом на 27.11.2024 ОСОБА_1 за кредитним договором нараховані: основний борг – 8000,00 грн., відсотки – 4683,40 грн., комісія – 501,00 грн. (всього 13184,40 грн.). Договором передбачено строк кредитування позичальника тривалістю 84 дні з дати надання коштів, тобто з 04.09.2024 по 27.11.2024.
5.35. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та встановив, що він здійснений з урахуванням строку кредитування, зважаючи на розмір відсотків, визначений у кредитному договорі. Варто зауважити, що стороною відповідача не було надано на спростування доводів позивача власного розрахунку суми відсотків за договором.
5.36. З приводу сум комісій, нарахованих відповідачеві на підставі договору про споживчий кредит від 04.09.2024 № 152432, суд зазначає про таке.
5.37. Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
5.38. У Рішенні від 01.11.2023 № 9-р(ІІ)/2023 Конституційний Суд України дійшов висновку, що дієвий та ефективний захист прав споживачів є одним зі способів виконання державою її головного конституційного обов`язку - утверджувати й забезпечувати права і свободи людини.
5.39. Згідно з правовими позиціями, викладеними у постанові Верховного Суду від 02.04.2025 у справі № 199/4657/18 (провадження № 61-16808св24), «…банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку…».
5.40. З огляду на зміст ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно з якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, можна дійти висновку про аналогічне правозастосування у правовідносинах, що виникають між кредитодавцем – юридичною особою та позичальником – фізичною особою (споживачем).
5.41. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях учасника правовідносин означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
5.42. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
5.43. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком кредитодавця, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
5.44. Отже, виходячи з принципів справедливості, добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які кредитодавцем фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
5.45. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18).
5.46. Згідно з п. 2.2.1. договору про споживчий кредит від 04.09.2024 № 153432 первісним кредитором надані ОСОБА_1 кошти в розмірі, обумовленому договором (6000,00 грн.), шляхом зарахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , а також ще 2000,00 грн. кредитних коштів використані для оплати одноразової комісії, нарахованої кредитодавцем. Зважаючи на те, що дії первісного кредитора щодо нарахування ОСОБА_1 «комісії за надання кредиту» за своєю сутністю не становили послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а були наслідком реалізації прав та обов`язків кредитодавця за кредитним договором і відповідали економічним потребам лише самого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», позичальник фактично отримав від первісного кредитора суму кредиту в розмірі лише 6000,00 грн., мав реальну можливість розпоряджатись лише цією сумою коштів, суд не вважає, що стягнення такої комісії відповідатиме засадам справедливості, добросовісності, розумності, притаманним цивільним правовідносинам. З таких підстав суд не включає суму 2000,00 грн. в рахунок «основного боргу», котрий підлягає стягненню з відповідача на користь нового кредитора.
5.47. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII (зі змінами) загальні витрати за споживчим кредитом – це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. 
5.48. Поряд з цим, згідно з п. 2.4. договору про споживчий кредит від 04.09.2024 № 153432 «… Знижений тариф за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено…».
5.49. Однак стороною позивача не було доведено, що ОСОБА_1 фактично користувався певними послугами, котрі надавались би додатково кредитодавцем у період кредитування або пізніше, тому нарахування кредитодавцем «заборгованості по комісії» у розмірі 501,00 грн. не відповідає засадам добросовісності, розумності справедливості, тож вимоги позивача в цій частині суд не задовольняє. 
5.50. Таким чином, позовні вимоги ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі кредитного договору від 04.09.2024 № 152432 необхідно стягнути кошти: 6000,00 грн. основної суми боргу, 4683,40 грн. заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, а всього – 10683,40 грн..
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
6.2. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 23.12.2025 № 32195 про перерахування коштів через АТ КБ «АКОРДБАНК». 
6.3. Крім того, сторона позивача стверджує про наявність понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.. На підтвердження таких витрат позивачем надані до суду: копія договору від 10.09.2025 № 10/09/25-02, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» і Адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»; копія додаткової угоди до договору № 25770858942 від 11.09.2025 з приводу юридичного супроводу адвокатом справи щодо боржника – фізичної особи ОСОБА_1 у суді; копія акта приймання – передачі наданих адвокатом послуг за договором від 27.11.2025; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10, виданого 19.10.2018 Радою адвокатів Київської області на ім`я Соломка О.В.. 
6.4. Відповідач ОСОБА_1 не заявляв про наявність понесених ним судових витрат у цивільній справі № 156/1591/25.
6.5. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.6. Оскільки рішенням суду від 27.04.2026 у справі № 156/1591/25 вимоги майнового характеру ТОВ до ОСОБА_1 , заявлені на суму 13184,40 грн., були задоволені частково, в межах стягнення з відповідача суми 10683,40 грн., то з урахуванням вимог пропорційності суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1962,89 грн..
6.7. Крім того, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення вимог позивача на суму 10683,40 грн., з використанням принципу пропорційності витрат, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5672,14 грн..

Керуючись ст. 3, 11, 13, 15, 16, 207, 509, 512, 514, 526, 527, 530, 639, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 133, 141, 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит у межах суми – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договору про споживчий кредит від 04.09.2024 № 152432 кошти: 6000,00 грн. основної суми боргу, 4683,40 грн. заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом, а всього – 10683 (десять тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 40 копійок. 
У задоволенні решти заявлених позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1962 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят дві) гривні 89 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5672 (п`ять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 14 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст цього рішення суду відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України на стадії ухвалення судового рішення складений 27.04.2026.

Учасники справи:
1)позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 43541163; юридична адреса: бульвар Лесі Українки, буд. 34, оф. 333, м. Київ, Україна, поштовий індекс 01133);
2)відповідач – ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 );
3)представник відповідача – адвокат Кушнірук Анатолій Валерійович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ; адреса місця здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_3 ).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов