Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2026  	Справа №607/8051/26 Провадження №2-о/607/290/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М., 
за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д.,
учасників справи: представника заявника Коцюби Н.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 через представника – адвоката Коцюбу Н.Я. звернулась до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме, реєстрації Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, про що зроблено Реєстраційний напис 18 вересня 1995 року за № 38856 та внесено запис про державну реєстрацію в реєстрову книгу за № 68 сторінка 552, належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 35,89 кв.м. згідно Договору купівлі – продажу № 2183 від 07 вересня 1995 року.
В обґрунтування заяви заявник вказав, що 07 вересня 1995 року відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості № 2183 ОСОБА_1 придбала квартиру за номером АДРЕСА_1 . У відповідності до вимог чинного законодавства України, які діяли на той час, Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 18 вересня 1995 року здійснено на даному Договорі Реєстраційний напис про право власності ОСОБА_1 за № 38856. 19 вересня 1995 року ОСОБА_1 , як власник квартири уклала Договір про участь у витратах на утримання будинку, в якому вона придбала квартиру, та прибудинкової території. 
21 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Державного реєстру прав власності на нерухоме майно) інформації про належне їй право власності на квартиру за номером АДРЕСА_1 , надавши державному реєстратору оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, а саме Договір купівлі-продажу від 07 вересня 1995 року з вчиненим Запорізьким міжміським БТІ Реєстраційним написом про право власності за реєстраційним за № 38856. Рішенням № 82759582 від 07 січня 2026 року ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Причиною відмови у внесенні до Державного реєстру речових прав на квартиру за номером АДРЕСА_1 , стали вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державний реєстратор не отримав від БТІ протягом 30 робочих днів інформації про належність ОСОБА_1 вищезазначеного нерухомого майна.
Підставою звернення заявника ОСОБА_1 із даною заявою до суду є об`єктивна неможливість державного реєстратора перевірити та підтвердити факт реєстрації речового права на вказане майно у Запорізькому міжміському БТІ. Інші суб`єкти правовідносин, які заперечують або не визнають факт належності заявнику на права приватної власності квартири, відсутні. Встановлення факту про проведення реєстрації права власності відповідним БТІ до 2013 року, про який просить заявник пов`язано із здійсненням реєстрації такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт реєстрації права власності за заявником ОСОБА_1 на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю бази даних та документації у Запорізькому міжміському БТІ, а також відмова державного реєстратора провести реєстрацію права власності на належне заявнику майно, створили ситуацію, при якій ОСОБА_1 не може реалізовувати свої правомочності як власник майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном та здійснити державну реєстрацію речових прав на належне їй нерухоме майно відповідно до вимог Закону.
З цих підстав просить заяву задовольнити.
Ухвалою судді від 20.04.2026 відкрито окреме провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 25.05.2026.
Представник заявника Коцюба Н.Я. в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, наведених в ній. 
Представник заінтересованої особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини своєї неявки, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:
07 вересня 1995 року відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості № 2183 ОСОБА_1 придбала квартиру за номером АДРЕСА_1 . 18 вересня 1995 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації здійснено на даному Договорі Реєстраційний напис про право власності ОСОБА_1 за № 38856.
19 вересня 1995 року ОСОБА_1 , як власник квартири уклала Договір про участь у витратах на утримання будинку, в якому вона придбала квартиру, та прибудинкової території.
У технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1 загальною прощею 35,89 кв.м. власником зазначена ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2183 від 07.06.1995. Право власності на вказану квартиру зареєстроване у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 281/38856, інвентарний № 46962.
21 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про належне їй право власності на квартиру за номером АДРЕСА_1 .
26 листопада 2025 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Легінь О.М. прийнято рішення № 82046246 про залишення без руху розгляду заяви ОСОБА_1 у зв`язку з направленням запиту до Запорізького міжміського БТІ.
Надалі, як зазначає заявник у заяві, рішенням № 82759582 від 07 січня 2026 року ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Причиною відмови у внесенні до Державного реєстру речових прав на квартиру за номером АДРЕСА_1 , стали вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державний реєстратор не отримав від БТІ протягом 30 робочих днів інформації про належність ОСОБА_1 вищезазначеного нерухомого майна.
Згідно відповіді ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 184 від 05.02.2026 на адвокатський запит від 21.01.2026, з 01.01.2013 ЗМБТІ припинені трудові відносини із спеціалістами, що мали освіту та кваліфікацію для здійснення реєстрації права власності на нерухому майно та підготовки інформації про реєстрацію відповідних прав, що здійснюють аналіз правовстановлюючих документів. Крім того, 28.01.2014 ТОВ «ЗМБТІ» було передано відповідним реєстраційним службам реєстраційні книги із записами про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна згідно акту приймання-передачі. За вказаних обставин ТОВ «ЗМБТІ» немає можливості надати запитувану інформацію.
Відповідно до відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради № 01-26/01/1379 від 12.03.2026, реєстраційно-інвентаризаційні справи на об`єкти нерухомого майна в яких містяться документи, що підтверджують виникнення, перехід чи припинення права власності, інформація про технічні характеристики, а також відомості щодо власників об`єктів нерухомого майна до 01.01.2013 зберігаються в ТОВ «ЗМБТІ». 
Також, Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради на адвокатський запит направив ксерокопію реєстраційного запису № 38856 від 18.09.1995 зі сторінки № 552 реєстрової книги № 68 дод. ТОВ «ЗМБТІ» про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Одночасно повідомив, що копії підтверджуючих документів (Свідоцтва про право власності/Довідки) в реєстрових книгах ТОВ «ЗМБТІ» відсутні.
Згідно наданої Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради копії реєстраційного запису № 38856 від 18.09.1995 зі сторінки № 552 реєстрової книги № 68 ТОВ «ЗМБТІ» за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2183 від 07.09.1995. 

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа №320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року (справа №320/948/18), від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21).
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Відтак, встановлення факту, за встановленням якого звернулась заявник, відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, ураховуючи його юридичне значення для заявника та неможливість його встановлення у позасудовий спосіб, може бути вирішене у порядку окремого провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
До 01.01.2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інші приміщення, будівлі та споруди проводилася в реєстрі прав власності на нерухоме майно, який зараз є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювалась реєстраторами заснованих відповідними органами місцевого самоврядування комунальних підприємств бюро технічної інвентаризації (БТІ) за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна.
Державна реєстрація здійснювалась на підставі правовстановлюючих документів, зокрема договорів, за якими відповідно до законодавства передбачається перехід права власності; виданих нотаріусами свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих органами місцевого самоврядування; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень державного та комунального житлового фонду; рішень судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна; про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна тощо.
Одночасно з прийняттям рішення про державну реєстрацію прав реєстратор БТІ вносить записи до відповідного розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно, після чого видає у паперовому вигляді витяг про державну реєстрацію прав, який є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа, а у разі проведення державної реєстрації права на нерухоме майно на правовстановлюючому документі також робить відмітку (штамп) про державну реєстрацію.
У 2013 році вищезгаданий Реєстр прав власності на нерухоме майно, що вівся БТІ, став невід`ємною архівною складовою частиною актуального Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який діє на сьогоднішній день, однак інформація про значну частину майнових прав, що були набуті до 2013 року та реєстрація яких була здійснена на паперових носіях, до чинного Державного реєстру прав не внесена.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Таким чином, для підтвердження свого права, яке виникло до 01.01.2013, якщо власники зазначених об`єктів нерухомого майна мають документи, що містять одну з наступних відміток: штамп БТІ або відмітку БТІ, чи є витяг з реєстру БТІ, такі документи вважаються належним чином оформлені, а право власності зареєстроване до 2013 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Разом з тим, Міністерство юстиції України у своїх роз`ясненнях від 12.11.2025 за № 163244/ПІ-Л-4807/8.4.4 зазначило, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України реалізація державним реєстратором пункту 3 частини третьої статті 10 Закону є ускладненою або навіть неможливою. В такому випадку дійсно суд може встановити відповідний факт державної реєстрації права власності на нерухоме майно уповноваженим суб`єктом державної реєстрації, і як наслідок досягається мета, закріплена в Законі, підтвердження державної реєстрації права власності певної особи на нерухоме майно.

Із Договору купівлі-продажу нерухомості № 2183 від 07.09.1995, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 18.09.1995 під реєстровим № 38856, що також підтверджується відміткою в технічному паспорті та копією реєстраційного запису № 38856 від 18.09.1995 зі сторінки № 552 реєстрової книги № 68 ТОВ «ЗМБТІ».
Тому, з метою недопущення порушення прав заявника на розпорядження своїм майном та державну реєстрацію речових прав на належну їй квартиру відповідно до вимог Закону, реалізація яких залежить від доведеності факту проведення реєстрації права власності Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації до 01.01.2013, та з огляду на те, що заявник позбавлена можливості в інший спосіб реалізувати своє право, а також з урахуванням відсутності спору про право, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом.
Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення та слід вважати встановленим юридичний факт реєстрації Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, про що зроблено Реєстраційний напис 18 вересня 1995 року за № 38856 та внесено запис про державну реєстрацію в реєстрову книгу за № 68 сторінка 552, належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 35,89 кв.м. згідно Договору купівлі – продажу № 2183 від 07 вересня 1995 року.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 89, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву – задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт реєстрації Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, про що зроблено Реєстраційний напис 18 вересня 1995 року за № 38856 та внесено запис про державну реєстрацію в реєстрову книгу за № 68 сторінка 552, належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 35,89 кв.м., згідно Договору купівлі – продажу № 2183 від 07 вересня 1995 року. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення можу бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Заінтересована особа: Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, місцезнаходження: бул. Т. Шевченка, 3, м. Тернопіль, ЄДРПОУ 34334305.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 01.06.2026. 

Головуючий суддя    	К. М. Грицай