ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року	Львів	Справа № 140/2611/25 пров. № А/857/15207/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Пліша М.А., 

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року, прийняте суддею Валюхом В.М. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також – позивач) звернулася з позовом до Міністерства оборони України (надалі також – МОУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування протокольного рішення комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі – Комісія Міноборони) № 276/168 від 22.11.2024 в частині невиплати іншої 1/2 частини одноразової грошової допомоги 15000000 грн в сумі 7500000 грн, та зобов`язання МОУ призначити і виплатити іншу 1/2 частини одноразової грошової допомоги в сумі 7500000 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 позов задоволено.
Суд виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги, за відсутності інших членів сім`ї загиблих (померлих) військовослужбовців, мають у рівних частках батьки померлої особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її смерті, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Сукупність досліджених судом доказів, дала підстави дійти висновку про те, що батько ОСОБА_2 – ОСОБА_3 не набув права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті сина в розумінні вимог пункту 2 Постанови № 168, позаяк відсутні відомості про його проживання на території України та перебування в громадянстві України, є також вагомі підстави стверджувати про набуття ним російського громадянства та постійного проживання на території рф.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, МОУ подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не доведений факт неправомірності рішення Міністерства оборони України, а отже відсутні підстави вважати, що позивач має право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги.
Позовні вимоги до МОУ є передчасними, оскільки така заява позивачки про виділення їй частки одноразової грошової допомоги за батька загиблого, до відповідача не надходила.
Відтак, права та інтереси позивачки ОСОБА_4 не порушені, оскільки рішення про відмову у виплаті комісією не прийнято.
Таким чином, Комісією Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум документи позивачки із заявою про виплату частки одноразової грошової допомоги на дитину від першого шлюбу не розглядались і по ній відповідно не прийнято будь - якого рішення, оскільки відсутнє саме звернення.
Як наслідок, звернення до суду із даною заявою є передчасним.
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 (змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 у зв`язку із укладенням 17.01.1987 шлюбу) є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 72), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 29.01.2025 (а. с. 73-74), свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а. с. 78), свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а. с. 111). 
Позивач отримала від ІНФОРМАЦІЯ_5 сповіщення сім`ї за № 108 (вих. № 5860 від 17.10.2023) про те, що її син, солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 помер від поранень, отриманих під час мінометного обстрілу поблизу н.п. Новоандріївка Запорізької обл., відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність (а. с. 31).
ІНФОРМАЦІЯ_7 направив командиру Військової частини (В/Ч) НОМЕР_1 лист від 13.11.2023 № 6469 про надання документів на загиблого солдата ОСОБА_2 для оформлення одноразової грошової допомоги та пенсії по втраті годувальника (а. с. 34-35).
13.06.2024 позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_6 сина ОСОБА_2 (а. с. 113 зворот – 114).
Листом від 02.07.2024 за № 4276 ІНФОРМАЦІЯ_8 скерував Департаменту соціального забезпечення МОУ висновок з документами про виплату одноразової грошової допомоги матері ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок поранень, отриманих під час дії воєнного стану – ОСОБА_1 (а. с. 108-110).
Згідно із витягом з протоколу засідання Комісії Міноборони № 276/168 від 22.11.2024 вирішено призначити одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 Постанови № 168 матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого 07.10.2023 у період дії воєнного стану, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_4 від 24.10.2023 та витягу ВЛК від 15.05.2024 № 981 – в розмірі 1/2 частини 1500000 грн, в сумі 7500000 грн (а. с. 106), про що позивача було повідомлено листом Міноборони від 06.12.2024 № 220/13/вихЗВГ/ НОМЕР_5 (а. с. 41), листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.12.2024 № 12497 (а. с. 42).
19.12.2024 позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою, у якій просила надати роз`яснення, кому було призначено 1/2 частини одноразової грошової допомоги (а. с. 43).
Листом від 27.12.2024 за № 13186 ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив позивача, що документ, який би свідчив про смерть батька загиблого, або який би підтверджував його російське громадянство не наданий, тому за батьком загиблого ОСОБА_2 залишається право на отримання 1/2 частини одноразової грошової допомоги (а. с. 44).
Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі також – Закон № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Також положеннями статті 16-1 Закону №2011-ХІІ визначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону №2011-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать зокрема: батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).
За приписами пункту 1 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Відповідно до пунктів 6, 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Пунктом 2 постанови № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі як і раніше – Постанова № 168) (в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_2 ) було установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що в подальшому, до пункту 2 Постанови № 168 вносилися зміни, та за змістом чинної реакції пункту 2 Постанови № 168 одноразова грошова допомога не виплачується громадянам російської федерації або Республіки Білорусь та особам, які постійно проживають на територіях цих країн, особам, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (надалі також – Порядок № 975; у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 № 714).
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 9 Порядку № 975 визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать: батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їх батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті).
За приписами пункту 20 Порядку № 975 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.
У разі подання заяви в паперовій формі до неї додаються копії документів разом з оригіналами (для посвідчення цих копій), а у разі подання заяви засобами електронної пошти заява та копії документів подаються з дотриманням законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
Згідно із пунктом 23 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Відповідно до пункту 24 Порядку № 975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначеній одержувачем виплати. Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами. За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору в судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги, за відсутності інших членів сім`ї загиблих (померлих) військовослужбовців, мають у рівних частках батьки померлої особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її смерті, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Як вбачається із рішення Міноборони, оформлене протоколом № 276/168 від 22.11.2024, у сина позивачки ОСОБА_2 є батько ОСОБА_3 , інших членів сім`ї не має, тому і залишилася не розподіленою одна частка одноразової грошової допомоги на батька загиблого; від ОСОБА_3 заяви про відмову від одноразової грошової допомоги не надходило; позивачкою не надано документів, які б свідчили про смерть батька або який би підтверджував його російське громадянство.
Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 72) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 29.01.2025 (а. с. 73-74) ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_7 .
Шлюб між батьками ОСОБА_2 – ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано 03.02.1981, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданим Каршинським відділом РАЦС Кашкадарінської області (Узбецька РСР) (а. с. 77), витяг з Державного реєстру актів цивільного стану (а. с. 75-76).
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.04.1993 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 про звільнення від сплати аліментів залишено без задоволення. З тексту зазначеного рішення суду видно, що позов був обґрунтований тим, що рішенням Ярославського районного народного суду Ярославської області від 07.01.1981 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків на утримання сина ОСОБА_2 . На утриманні ОСОБА_3 знаходиться син ОСОБА_9 , 1977 р. н., який перебуває в іншому матеріальному забезпеченні, що зумовило подання позовної заяви (а. с. 79-80).
Відповідно до відомостей доповіді ІНФОРМАЦІЯ_9 про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД від 02.07.2024 № 4273, щодо батька померлого ОСОБА_2 – ОСОБА_3 зазначено, що його місце проживання невідоме; зі слів матері, після розлучення батьків батько з сім`єю родинних відносин не підтримував, у виховані сина участі не брав, зв`язку з ним немає; за інформацією знайомих проживає у рф, має російське громадянство, підтверджуючі документи відсутні (а. с. 109-110).
Із відповіді, наданої на запит суду першої інстанції вбачається, що в Єдиному державному демографічному реєстрі за параметрами пошуку ОСОБА_3 особу не знайдено (а. с. 90).
Крім того, у матеріалах справи наявний лист від 16.05.2025 № 6.5-5891/6-25 Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України, де зазначено, що за інформацією територіальних органів ДМС України (крім ГУДМС України в АР Крим, УДМС України в місті Севастополь, та окремих територіальних підрозділів ГУДМС України в Донецькій області та УДМС України в Луганській області, які тимчасово не здійснюють свої повноваження, і територіальних підрозділів ДМС, які знаходяться на територіях, де ведуться активні бойові дії) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не значиться (а. с. 219).
Судом першої інстанції вірно враховано наведені у позовній заяві пояснення про те, що після розлучення з ОСОБА_3 вона разом з сином у 1981 повернулася до м. Ківерці Волинської обл., тоді як ОСОБА_3 , після переведення його на військову службу до м. Ярославль (рфср), не змінював місця проживання, створив там сім`ю, до України не повертався та не набув громадянства України. Такого змісту пояснення позивачки відповідачем та третіми особами не спростовані, узгоджуються з наявними у справі доказами.
Наведене вище дає підстави дійти висновку про те, що батько ОСОБА_2 – ОСОБА_3 не набув права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті сина в розумінні вимог пункту 2 Постанови № 168, позаяк відсутні відомості про його проживання на території України та перебування в громадянстві України, а також є вагомі підстави стверджувати про набуття ним російського громадянства та постійного проживання на території рф, що підтверджується поясненнями позивачки і вбачається з копії судового рішення про відмову у звільненні від сплати аліментів (проживання у місті Ярославлі рф) (а. с. 79).
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
З приводу покликання апелянта на передчасність позовних вимог, то зазначене не заслуговує на увагу, оскільки рішення прийнято та оформлене протоколом засідання Комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 № 276/168. Однак, відповідач не в повній мірі дослідив всі обставини справи, зокрема, щодо кола осіб, які мають право на отримання одноразової допомоги, що є підставою для скасування п.12, яким визначено розмір часток.
Помилковим також є покликання апелянта на те, що саме позивач повинна доводити, що ОСОБА_3 не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення щодо його умотивованості також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 140/2611/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	М.А. Пліш