Справа № 553/2751/21 
Провадження № 2/553/23/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
15.05.2026	м. Полтава	

Подільський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого - судді Подмаркової Ю.М.,
за участі: секретаря судових засідань – Мороза Ю.С.,
учасників справи:
представника позивача – адвоката Забари В.М. ,
відповідачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
в с т а н о в и в: 
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовною заявою, яку в подальшому 27.01.2025 уточнив, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.08.2011 у розмірі по 5013,05 грн, та понесених судових витрат.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.08.2011, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
ОСОБА_2 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, у подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 2000,00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком позичальниця отримала кредитну картку.
Одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди позичальницею, дія договору підтверджується фактом користування картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Виконання позичальницею договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав позичальниці можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальниця не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в зв`язку з чим має непогашену заборгованість.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість перед банком за кредитним договором № б/н від 15.08.2011 становила 5013,05 грн, яка складається з наступного: 4809,18 грн – заборгованість за тілом кредиту, 203,87 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Таким чином, просить задовольнити вимоги кредитора, стягнувши заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.08.2011 зі спадкоємця ОСОБА_1 ..
Інші заяви по суті справи.
Від представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Момот Т.Г. 27.10.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує що вимоги позивача не підлягають задоволенню зважаючи на наступне. ОСОБА_1 не приймала спадщину. Кредитор знав про дату смерті боржника, але вимоги до спадкоємців протягом року не пред`явив, що позбавляє його права вимоги. Кредитор спадкодавця має право протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор на знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного руку від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у вищезазначені строки, позбавляється права вимоги.
Крім того, у разі смерті фізичної особи, яка є боржником у правовідносинах, що допускає правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи переходять до іншої особи – її спадкоємця. Відбувається заміна боржника у зобов`язанні. При цьому законодавством встановлено, що спадкоємці, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен з спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, яка відповідає його частці у спадщині.
Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Полтавської міської ради у власності померлої відсутні об`єкти нерухомості.
10.11.2025 від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказувала, що відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачка не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Кредитор не міг знати та не знав про місце відкриття спадщини, оскільки спадкова справа апріорі може заводитися/ відкриватися і у державного нотаріуса, і у будь – якого приватного нотаріуса, за різними адресами місцезнаходження/ робочого місця нотаріусів. Отримання позивачем вищезгаданої інформації ускладняється тим, що така інформація, відповідно до ЗУ «Про нотаріат» є нотаріальною таємницею. Зважаючи на те, що спадкоємці не отримали спадкові свідоцтва, а дії щодо їх отримання залежать саме від дій спадкоємців, та можуть бути вчинені іншими особами, зокрема кредиторами, вважає, що правовідносини тривають, продовжуються, оскільки спадкоємці ще не отримали свідоцтв про спадкування, а банком заявлені претензії кредитора до моменту отримання свідоцтв про спадкування. Заборгованість позичальниці за кредитним договором складає 5013,05 грн і не викликає сумнівів, що успадковане майно та звичайні побутові речі як спадок, які залишилися в родині після смерті позичальниці, вартують не менше ціни позову. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити вимоги банку в повному обсязі.
Рух справи.
05.10.2021 до суду надійшов позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 справу передано на розгляд судді Крючко Н.І.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Крючко Н.І. від 21.10.2021 вищевказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Крючко Н.І. від 30.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Крючко Н.І. від 09.05.2024 до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_1 
27.01.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надало до суду уточнену позовну заяву з вимогами стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.
02.04.2025 суд постановив ухвалу під час судового засідання (зафіксовано в журналі судового засідання) про виключення із кола відповідачів ОСОБА_4 . 
На підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 17.11.2025 №2463/1дп/15-25 суддю ОСОБА_5 тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя.
17.12.2025 розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Полтави №537 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025, зазначену справу передано в провадження судді Подмаркової Ю.М.
Ухвалою судді Подільського районного суду міста Полтави Подмаркової Ю.М. прийнято до провадження справу, призначено судове засідання.
Участь у справі сторін та інших учасників справи.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві та у відповіді на відзив. 
Відповідачка ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог та пояснила, що ОСОБА_2 це її дочка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через декілька днів після її смерті її інша дочка ОСОБА_7 повідомила банк про смерть та надала копію свідоцтва. У її дочки ОСОБА_2 не було жодного майна, після її смерті ніхто із заявами про прийняття спадщини не звертався, свідоцтва про право на спадщину не отримував. Квартира, в якій вони зареєстровані, належить на праві користування, ордер видавався ще померлій матері.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідачки - ОСОБА_8 до суду не прибув, про причини неявки не повідомив.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
15.08.2011 ОСОБА_2 було підписано анкету – заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ  «ПриватБанк». Ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, просить надати їй платіжну картку кредитку «Універсальну». Позичальниця погодилася, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позичальниця ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з тарифами банку та зобов`язується виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.
На підтвердження укладення договору про надання банківських послуг позивачем долучено до матеріалів позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг.
Згідно довідки АТ КБ  «ПриватБанк» між АТ КБ  «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір №б/н за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 дата відкриття 15.08.2011 термін дії 11/14, НОМЕР_2 дата відкриття 15.09.2014 термін дії 09/18, НОМЕР_3 дата відкриття 03.08.2017 термін дії 06/21.
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 вбачається, що 15.08.2011 відбувся старт карткового рахунку НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом 600,00 грн, 15.08.2011 кредитний ліміт зменшено до 300,00 грн, 16.09.2011 кредитний ліміт збільшено до 800,00 грн, 17.09.2011 кредитний ліміт зменшено до 800,00 грн, 07.11.2012 кредитний ліміт збільшено до 2000,00 грн, 03.08.2017 кредитний ліміт зменшено до 2000,00 грн, 04.09.2018 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.
Виписка за договором №б/н за період з 15.08.2011 – 10.09.2021 АТ КБ  «ПриватБанк» підтверджує факт користування ОСОБА_2 кредитними коштами по картці НОМЕР_1 , з якої вбачається що витрати по картці у розмірі 25695,04 грн, надходження 19681,99 грн, баланс на кінець звітного періоду: -5013,05 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.08.2011, заборгованість ОСОБА_2 станом на 31.12.2019 становить 5013,05 грн, з якої: заборгованість за тілом кредиту – 4809,18 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 203,87 грн.
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що 04.12.2019 Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис №726.
23.11.2020 АТ КБ  «ПриватБанк» скеровано на адресу Третьої полтавської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦПК України, в якій останнє просить включити кредиторські вимоги АТ КБ  «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ. Повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5013,05 грн. Повідомити чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини. Повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову в прийнятті спадщини та про видані свідоцтва про право на спадщину, осіб які такі свідоцтва отримали.
Згідно відповіді Третьої полтавської державної нотаріальної контори за вих.№453/02-14 від 24.12.2020 на підставі претензії від 23.11.2020 було заведено спадкову справу на майно ОСОБА_2 за №76/2020. Роз`яснено що інформація щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину, буде надана після видачі свідоцтв про право на спадщину.
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.06.2022 №69184293 Третьою полтавською державною нотаріальною конторою 23.12.2020 заведено спадкову справу №76/2020 за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Інформація про інших спадкоємців та видані свідоцтва про право на спадщину станом на 13.06.2022 згідно матеріалів спадкової справи відсутня.
Згідно відповіді №409708 від 17.01.2024 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня будь - яка інформація про нерухоме майно, яке належало б ОСОБА_2 .
За довідкою КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 05.01.2024 за адресою АДРЕСА_1 , житлове приміщення оформлене на ОСОБА_9 , форма власності: комунальна, зареєстровано 4 особи, у тому числі: ОСОБА_9 , квартиронаймач, дата реєстрації 02.10.1974, дата зняття з реєстрації 06.06.2022, ОСОБА_1 , дочка, дата реєстрації 28.09.1981, ОСОБА_2 , онука дата реєстрації 21.12.2004, дата зняття з реєстрації 03.12.2019, ОСОБА_4 , онука, дата реєстрації 21.12.2004, ОСОБА_10 , правнук, дата реєстрації 22.07.2009, ОСОБА_11 , правнук, дата реєстрації 05.12.2006.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін). (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2021 у справі № 127/27986/18)
Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Як роз`яснено Верховним Судом у постановах від 18.09.2019 у справі № 640/6274/16-ц, від 29.01.2020 у справі № 496/4363/15-ц, від 15.07.2020 у справі № 645/1566/16-ц, від 04.03.2020 у справі № 2609/30529/12 при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника підлягають встановленню такі обставини:
чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) міститься висновок, зокрема про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є беззаперечним доказом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті останнього та не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.
Обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).
Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у цивільній справі № 699/629/16-ц та від 21 серпня 2019 року у цивільній справі № 320/6489/16-ц.
Судовим розглядом установлено, що спадкову справу №76/2020 заведено Третьою полтавською державною нотаріальною конторою за претензією позивача АТ КБ «ПриватБанк» 23.11.2020. Згідно матеріалів спадкової справи №76/2020 відсутня інформація про спадкоємців ОСОБА_2 та видані свідоцтва про право на спадщину. Також, за інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно у померлої ОСОБА_2 відсутнє будь – яке нерухоме майно, а відповідачка ОСОБА_1 не приймала спадщину та не отримувала свідоцтва про право на спадщину. Оскільки відповідачка не приймала спадщину та не отримувала свідоцтво про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 то відповідно позивачем не було пропущено строки для пред`явлення вимоги до спадкоємців.
Водночас, ураховуючи відсутність доказів, які б доводили прийняття спадщини відповідачкою, обсяг спадкового майна, його вартість, перехід права на спадкове майно після померлої  ОСОБА_2 , позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є недоведеними та не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно платіжного доручення № BOJ63B3KAM від 13.09.2021, при пред`явленні позову позивачем, сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. 
У зв`язку з залишенням позовних вимог без задоволення, судовий збір залишається за позивачем.
Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Представник відповідачки Безкороваєвої Л.В. у відзиві, поданому в інтересах відповідачки 27.10.2025, просить стягнути з позивача 3000 грн витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правничої допомоги до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги від 13.05.2025 укладений між ОСОБА_1 та ФОП Момот Т.Г., діючий як адвокат на підставі свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, в якому вартість послуг становить 3000,00 грн, ордер на надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги №1305 від 13.05.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Момота Т.Г. серії ПТ № 3102.
У відповіді на відзив від 10.11.2025 представник позивача Кіріченко В.І. вказала на відсутнісь підстав для стягнення з позивача компенсації витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником не надано документів, що відображають обсяг виконаних робіт та затрачений час на їх виконання, а саме акта виконаних робіт.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;
Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Момотом Т.Г. відповідачці ОСОБА_1 у цій справі послуг з підготовки та подачі відзиву на позовну заяву, представництво її інтересів в суді.
Щодо доводів представника позивача про те, що представником відповідачки не надано детального опису робіт виконаних адвокатом, то, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. 
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт спростовується змістом поданого договору про надання правничої допомоги від 13.05.2025, який у п. 2.1 містить опис послуг, які надаються адвокатом. При цьому, процесуальне законодавство не визначає обов`язку учасника справи викладати детальний опис робіт саме в окремому документі.
Подібні висновки викладені у додатковій постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 910/14564/23.
З огляду на викладене, суд, керуючись критеріями, визначеними ч. 3 ст. 141 ЦПК України, вважає обґрунтованою вимогу представника відповідачки про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи 
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Стосовно заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 від компенсацію витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи від 14.04.2025 (а. с. 246 т.2), суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 5 ст. 51 ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.
Відповідно до ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.
У статті 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
У вказаній справі відповідача ОСОБА_4 виключено з числа відповідачів ухвалою суду (головуючий суддя Крючко Н.І.) від 02.04.2025 (зафіксовано в журналі судового засідання), із заявою про компенсацію витрат на професійну допомогу представник звернувся 14.04.2025.
Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для залишення заяви ОСОБА_8 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь ОСОБА_4 без розгляду.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 141, 223, 263-265, 268 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця – залишити без задоволення.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 14.04.2025 - залишити без розгляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 15.05.2026.
Найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ЄДРПОУ 14360570;
відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуюча         Ю.М. Подмаркова