Номер провадження: 22-ц/813/3927/26 
Справа № 522/19481/24
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Шахової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

встановив:
У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь додаткові витрати у розмірі 145 580,86 гривень, та у розмірі 5 000 гривень щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а пізніше, 3 200,00 гривень до закінчення ОСОБА_3 ОНУ ім. Мечникова, тобто, до 30.08.2027 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з ним, перебувають на його утриманні.
Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі (однієї другої) частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 19 вересня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто стягнуто частку (одну другу) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, далі 1/3 частку (одну третю) заробітку (доходу)платника аліментів до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, а, далі стягувати частку (одну четверту) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ним повноліття.
Ухвалою суду від 18 липня 2024 року вказаний судовий наказ визнано таким, що не підлягає виконанню в частинні стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідачка не сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , у добровільному порядку, станом на вересень 2024 року має заборгованість у розмірі 39 219 грн, при цьому позивач самостійно несе додаткові витрати на утримання дітей.
Так, між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 з однієї сторони та ОНУ ім. Мечникова було укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, за яким університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги підготовку за спеціальністю «Менеджмент», форма навчання – денна, строк навчання: 01.09.2023 року по 30.06.2027 року. Вартість навчання на рік складає 34048 грн. На день подачі позову позивачем сплачено 51 582 72грн вартості навчання за 1 курс, та 2 курс 1 семестр, а також комісію.
Також у зв`язку з стоматологічними проблемами дітей позивачем понесені додаткові витрати на лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 202 900 грн.
Діти мають також і інші захворювання, які потребують лікування та профілактичних оглядів.
Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займаються професійним боксом, у зв`язку із чим позивач регулярно несе витрати на придбання спортивного одягу спорядження для дітей, так загальна сума таких витрат складає 42 682 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року відмовлено у задоволенні вказаного вище позову ОСОБА_1 .
У поданій до суду апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 , посилаючись на обставини якими обґрунтовано позовні вимоги, вказує про порушення судом норм процесуального права, та не правильне застосування норм матеріального права, тому простить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлена належним чином, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника ОСОБА_1 – адвоката Васильєвої Л.О., яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не у повній мірі відповідає вказаним вимогам, виходячи з такого.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд виснував, що усі витрати, які були понесені позивачем на оплату освітніх та медичних послуг, а також занять спортом безперечно відповідають найкращим інтересам дітей сторін, проте такі витрати не є неминучими. 
Апеляційний суд вважає хибними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на таке.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Судом першої інстанції встановлено, що сини сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з позивачем ОСОБА_1 . 
Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі (однієї другої) частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 19 вересня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто частку (одну другу) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, далі 1/3 частку (одну третю) заробітку (доходу)платника аліментів до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, а, далі частку (одну четверту) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення ним повноліття.
Ухвалою суду від 18 липня 2024 року вказаний судовий наказ визнано таким, що не підлягає виконанню в частинні стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З 01 вересня 2023 року по теперішній час ОСОБА_3 на підставі договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців навчається в ОНУ ім. Мечникова за спеціальністю «Менеджмент», форма навчання – денна, строк навчання: 01.09.2023 року по 30.06.2027 року.
У п.5.2. Договору встановлено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 136 192,00 гривень, що дорівнює 17 024,00 гривень за семестр або 34 048,00 гривень за рік (а.с.21).
У зв`язку з стоматологічними проблеми у сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , позивач витратив загалом 202 900 грн на проведення чисельних стоматологічних робіт у приватних медичних центрах та стоматологічних кабінетах, на підтвердження чого надав копії актів виконаних робіт та квитанцій на підтвердження оплати таких.
Відповідно до консультаційного висновку педіатра від 01.08.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було рекомендовано провести лабораторні обстеження, зокрема, загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, глюкозу, а також провести інші обстеження, зокрема: електрокардіографію, вітамін Д загальний, залізо крові, вітамін в12, дослідження калу на яйця глистів та цисти лямблій (а.с.63). 
За проведення вказаних лабораторних досліджень та обстежень було сплачено 1290 грн (а.с.64). 
Відповідно до консультаційного висновку невролога від 01.08.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було рекомендовано лабораторні обстеження, зокрема, загальний аналіз крові та феритин, а також рекомендовано вживати медичні препарати, зокрема, магній цитрат або оксид 600мг на добу протягом трьох місяців, вітамін Д 2000 ОД 1 раз на добу протягом трьох місяців, при нападі головного болю на початку нападу – Бруфен 600 мг саше або Солпадеїн актив або Аертал саше.
За придбання вказаних лікарських препаратів було сплачено 590, 55 грн (а.с.66).
Також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено відео гастроскопію вартістю 2000 грн (а.с.67,68).
Відповідно до консультаційного висновку травматолога від 07.03.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано ортопедичний режим, режим розвантажування правого г/ступеневого суглобу, г/ступник, магнітотерапію №10, Фламідез №10, Фламідез гель, Траумель С гель.
За придбання вказаних лікарських препаратів було сплачено 961,50 грн (а.с.69).
Відповідно до консультаційного висновку педіатра від 01.08.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано лабораторні обстеження, зокрема, загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, глюкозу, вітамін Д загальний, залізо в крові, вітамін В12, С-реативний білок, дослідження калу на яйця глистів та цисти лямблій, а також інші обстеження, а саме: електрокардіографію та антропометрію.
За проведення вказаних лабораторних досліджень та обстежень було сплачено 1290 грн (а.с.71). 
Відповідно до консультаційного висновку кардіолога від 01.08.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рекомендовано УЗДГ серця.
Також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведено ультразвукове.
Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займаються професійним боксом в ГО «Боксерський клуб «РІНГ.Р», приймають участь в спортивних змаганнях, отримують перемоги та призові місця, нагороджені грамотами та медалями. Є срібними призерами Одеської області. Давид готується до чемпіонату України 2024, який проходив в грудні 2024 року у місті Хмельницький.
Відповідно до наданих позивачем копій товарних чеків на придбання спортивного одягу та спорядження ним було витрачено загалом 42 682 грн.
Колегія суддів зауважує, що аналіз статті 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні безпосередньо особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Отже суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 серпня 2020 року у справі N 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Згідно усталеної судової практики, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно – правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, – із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.
Щодо заявлених ОСОБА_1 вимог про стягнення з відповідачки половини коштів, сплачених ним, відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, апеляційний суд ураховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2), погоджується із висновками суду першої інстанції, про те, що позивачем на власний розсуд приймалось рішення стосовно закладу вищої освіти, де навчатиметься син, оскільки в матеріалах справи відсутнє погодження такого вибору із матір`ю дитини, отже вказані витрати не є додатковими, тож такі не підлягають поділу між батьками, у порядку ст. 185 СК України.
Так, позивач не довів існування особливих обставин, які зумовили б необхідність саме платного навчання ОСОБА_3 у в ОНУ ім. Мечникова при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за кошти державного замовлення, не навів мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з відповідачкою. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачкою були узгоджені питання щодо навчання сина. Навчальний заклад вибрано позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачкою.
Також апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що не підлягають розподілу між сторонами кошти, витрачені позивачем на стоматологічне лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки позивачем не було обґрунтовано, а також, у порушення вимог ст. ст. 12,77-81 ЦПК України, не надано жодного доказу необхідності звернення та проходження лікування саме у приватних медичних закладах та установах, а також доказів того, що надані дітям послуги не можуть бути надані в державних або комунальних закладах охорони здоров`я.
Крім того, як слушно зазначено судом першої інстанції, позивачем не надано жодних доказів узгодження сторонам закладів охорони здоров`я для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Водночас, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки половини витрат понесених позивачем на лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не підлягають задоволенню у повному обсязі, зважаючи на таке.
Як убачається з наданих ОСОБА_1 платіжних документів та висновків невролога та травматолога, медичні препарати на загальну суму 1 552,05 грн були придбані позивачем, відповідно до медичних рекомендацій спеціалістів, у зв`язку із виниклими у дітей проблемами зі здоров`ям, тож на переконання апеляційного суду вказані додаткові витрати на утримання дітей викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, негативними фактами, та такі підлягають розподілу між батьками дітей.
При цьому, щодо наданих позивачем доказів оплати лабораторних досліджень, апеляційний суд зауважує, що, як убачається з консультаційних висновків невролога та педіатра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були призначені лабораторні обстеження:загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, глюкоза, вітамін Д загальний, залізо крові, вітамін в12, дослідження калу на яйця глистів та цисти лямблій. Також ОСОБА_4 було рекомендовано лабораторне дослідження С-реативного білку.
При цьому, як убачається з вказаних висновків, а також наданих позивачем направлень, лабораторні дослідження вартість проведення загального аналізу крові, загального аналізу сечі, та глюкози повністю покривається за програмою медичних гарантій для населення.
Водночас, вартість аналізів на вітамін Д загальний, залізо крові, вітамін в12, не державою не компенсується. Так, за направленням лікарів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено вказані лабораторні дослідження у медичному закладі ТОВ «Медея», вартість яких склала 1290 грн на кожного.
Апеляційний суд також виснує, що не підлягає розподілу між сторонами вартість аналізу на Фірітін (а.с.71) та проведеної гастроскопії, вартістю 2000 грн, як такі, що не були призначені жодному з дітей.
Доказів проведення інших призначених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аналізів та сплати їх вартості матеріали справи не містять.
Апеляційний суд також не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивачем належним чином не доведено наявність особливих здібностей у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до занять з боксом.
Так, з наданої позивачем характеристики ГО «БОКСЕРСЬКИЙ КЛУБ «РІНГ.Р» убачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають добрий фізичний розвиток, охайні та ввічливі, цілеспрямовані. На ринг виходять в гарному одязі, який періодично обновляться для участі у змаганнях де вони мають досягнення, отримують перемоги та призові місця, нагороджені грамотами та медалями. Діти є срібними призерами Одеської області. Давид готується до чемпіонату України 2024, який проходив в грудні 2024 року у місті Хмельницький.
При цьому, ураховуючи, що вказані вище обставини відповідачкою ОСОБА_2 не заперечуються, апеляційний суд вважає надмірними вимоги суду першої інстанції щодо надання у якості доказів наявності у дітей здібностей до боксу саме медалей та грамот.
Посилання ж суду на висновки у постанові КЦС ВС від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки у справі, що переглядалась касаційним судом позивачка заявляла про відшкодування витрат на відвідування дитиною басейна та придбання спортивного обладнання, які були фактично направленні на підтримання фізичного розвитку дітей загалом, без обґрунтування наявності у дітей особливих здібностей у конкретному виді спорту.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує про наявність підстав у цій справі для покладення на відповідачку ОСОБА_2 половини витрат, понесених позивачем на придбання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідного спортивного спорядження.
Верховний Суд у справі №520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Так, оцінюючи надані позивачем докази розміру вказаних витрат, апеляційний суд виснує про необґрунтованість частини з таких, а зокрема, придбання ОСОБА_1 з інтервалом у чотири місяці чотирьох пар боксерських рукавичок на двох дітей, а також придбання костюму для зменшення ваги. Жодних обґрунтувань необхідності спорядження костюму для зменшення ваги, а також спортивного спорядження у такий кількості позивачем не наведено.
Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 5 000 гривень щомісячно, апеляційний суд, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні таких, вважає слушними посилання суду першої інстанції про те, що стягнення додаткових витрат можливе виключно на неповнолітніх дітей, при цьому позивач має право звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, що є предметом розгляду с праві №522/18129/24.
Не вбачає апеляційний суд також підстав для стягнення додаткових витрат щомісячно на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення ним повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такі, попри протилежні посилання ОСОБА_1 , заявлені ним витрати не є передбачуваними, у розуміння 185 СК України.
Дійсно, як було зазначено вище з матеріалів справи убачається, що позивачем було понесено витрати на лікування ОСОБА_4 та на придбання йому спортивного спорядження, водночас, у порушення вимог ст. 12, 77-81 ЦПК України, з доказів, що містяться у справі неможливо встановити, що такі є тривалими та вимагають регулярного здійснення цих витрат (необхідність та частота проходження медичних оглядів та діагностичних обстежень, необхідність проведення таких у приватних медичних закладах, тривалість призначеного лікування та його актуальна вартість, регулярне придбання спортивного спорядження тощо). 
При цьому, колегія суддів зауважує про не доведення відповідачкою ОСОБА_2 належними та достатніми доказами, у розумінні ст. ст. 77-80 ЦПК України, обставин, що її матеріальне становище не дозволяє забезпечити сплату додаткових витрат на лікування дітей, які понесені позивачем.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 фактично понесених додаткових витрат на утримання дітей скасувати, та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким частково задовольнити вказані позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 фактично понесені ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 8 911,70 грн. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 фактично понесених додаткових витрат на утримання дітей скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення фактично понесених додаткових витрат на утримання дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) фактично понесені додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 8 911,70 грн.
В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий         Ю.П. Лозко

Судді          О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький