Справа № 163/1668/23
Провадження № 3-в/163/6/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року         місто Любомль
Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.,
з участю секретаря Голядинець О.В.,
представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю., 
представника заявника адвоката Круторогової С.І. в режимі відеоконференції,
розглянувши заяву заявника ОСОБА_1 про припинення виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023 в справі №163/1668/23, 
в с т а н о в и в :
У заяві представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Круторогова С.І. просить припинити виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року у справі №163/1668/23 і визнати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року у справі № 163/1668/23 такою, що не підлягає виконанню.

Аргументи заявника:
Постанова набрала сили 14.12.2023, перебуває на виконанні в ДВС з березня 2024 року, але не виконана вже понад 2 роки. Через величезний розмір штрафу ця справа за критеріями ЄСПЛ прирівнюється до кримінального обвинувачення (ст. 6 Конвенції). Оскільки в КУпАП є прогалина щодо строків давності виконання таких рішень, заявник просить застосувати аналогію закону — а саме ст. 80 КК України (давність виконання вироку). За КК України строк виконання вироку для таких санкцій становить 2 роки. Оскільки з 14.12.2023 цей строк минув, виконання постанови має бути припинено.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Круторогова С.І. заяву підтримала повністю та просила задовольнити заяву з викладеній у ній підстав.
Представник Волинської митниці Кунєва З.Ю. заперечила щодо припинення виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року у справі № 163/1668/23, вказала, що КУпАП не передбачено застосування давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та припинення її виконання

Дослідженням матеріалів справи встановлено таке.
Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року у справі № 163/1668/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 2 163 735 (два мільйони сто шістдесят три тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень з конфіскацією у власність держави товару вилученого за протоколом про ПМП №0126/20500/23: - взуття без ознак використання - 44 картонних коробки, загальною кількістю - 2 169 пар, вага брутто -1 322,70 кг. - футболок та сорочок без ознак використання - 10 мішків, загальною кількістю - 1 142 шт., вагою брутто - 216,00 кг, загальною вартістю 2 163 735 (два мільйони сто шістдесят три тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання товарів в розмірі 46 006 (сорок шість тисяч шість) гривень та в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.
Постановою Волинського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року постанову Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.
Постанова набрала законної сили 14 грудня 2023 року.
Постановою Любомльського районного суду Волинської області у справі №163/1668/23 від 08.02.2024 року заяву ОСОБА_1 про відстрочку сплати штрафу задоволено повністю, відстрочено виплату накладеного на нього Постановою 28.09.2023 року штрафу в розмірі 2 163 735 гривень на 1 (один) місяць, а саме до 08.03.2024 року, а саме так як і просив заявник у своїй заяві.
Постановою Любомльського районного суду Волинської області у справі № 163/1668/23 від 28.03.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про припинення виконання Постанови від 28.09.2023 року відмовлено. Постановою від 28.03.2024 року, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на неї. Постановою Волинського апеляційного суду від 10.05.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Постанову від 28.03.2024 року повернуто особі, яка її подала.
05.03.2024 року митним органом було відправлено Постанову від 28.09.2023 року та Постанову від 14.12.2023 року до Центрального відділу ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який отримав ці судові рішення 14.03.2024 року, тобто в межах встановленого ст. 303 КУпАП України строку.
18.03.2024 року, головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гостіщевою Т.М. було відкрито виконавче провадження № 74477036 щодо примусового виконання Постанови від 28.09.2023 року шляхом винесення відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження. 
25.03.2024 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гостіщевою Т.М. було відкрито виконавче провадження № 74539612 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Волинської митниці витрат по справі на зберігання товарів в розмірі 46 006 (сорок шість тисяч шість) гривень, шляхом винесення відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження. 
08.04.2024 року постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження об`єднано виконавчі провадження №74477036, №74539612 у зведене виконавче провадження №74677403, зокрема, щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 2 163 735 (два мільйони сто шістдесят три тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень.
Станом на 07.05.2026 вказана постанова не виконана.
Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру («Ryabykh проти Росії», № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).
Крім того, принципом правової визначеності можна поступитися не задля «юридичного пуризму», а для виправлення «помилки фундаментального значення для судової системи» («Sutyazhnik проти Росії», № 8269/02, рішення від 23 липня 2009 року).
Визнання обов`язковості судових рішень для всіх учасників правовідносин створює атмосферу правової визначеності, стабільності, а також впевненості в непорушності законних прав та інтересів громадян і юридичних осіб.
Обов`язковість виконання судових рішень є вираженням верховенства права, що означає не лише прийняття рішення, але й його фактичне виконання, забезпечення справедливості і відновлення порушених прав.
Судові рішення є обов`язковими для виконання як сторонами судового процесу, так і іншими особами та органами, які можуть бути пов`язані з цим рішенням. Цей принцип забезпечує, що рішення суду не може бути проігнороване чи не виконане жодною зі сторін.
Закон передбачає механізми примусового виконання судових рішень, у тому числі через виконавче провадження, а також відповідальність за ухилення від виконання рішень суду. Це сприяє зміцненню правопорядку та дисципліни у правовій системі.
Виконання судового рішення гарантує реалізацію захисту прав та інтересів осіб, які звернулися за судовою допомогою, і є обов`язковим для органів влади, підприємств, установ та громадян.
Загалом, принцип обов`язковості судових рішень забезпечує авторитет судової влади та формує довіру до судової системи, адже кожне рішення повинно бути виконане неухильно, що сприяє законності, правопорядку та захисту прав і свобод людини.
Такі основні аспекти цього принципу зазначені у рішеннях Конституційного Суду України від 30.06.2009 № 16-рп/2009 та від 26.06.2013 № 5-рп/2013 .
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Порядок виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення врегульований положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення та Митного кодексу України. 
Відповідно до ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.
За обставин даної справи встановлено, що 05.03.2024 року митним органом Постанова від 14.12.2023 року звернута до виконання до Центрального відділу ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тобто в межах встановленого ст. 303 КУпАП України строку.
Виконавче провадження, яке відкрите на підставі вищевказаної постанови, триває. Відомостей про неможливість виконання постанови, повернення виконавчого документа стягувачу матеріали справи не містять, а тому є підстави вважати, що виконання постанови суду відбувається.
Крім цього, ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про відстрочку виконання постанови на 1 місяць. Заяву обґрунтовував тим, що сума штрафу є особливо великою, а строки передбачені КУпАП для виконання постанови стислі, тому для акумулювання необхідних для сплати штрафу коштів просив відстрочити виконання вказаної постанови саме на 1 місяць.
Така заява була повністю задоволена, однак ОСОБА_1 так і не сплатив штраф у визначені в постанові строки.
Статтею 302 КУпАП визначено вичерпний перелік підстав припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема у разі видання акта амністії, скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, смерті особи. 
Обставини, на які посилається заявник, до таких підстав не відносяться.
За таких обставин заява ОСОБА_1 про припинення виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року в справі №163/1668/23 не підлягає задоволенню.
Керуючись, ст. 8, 302, 304 КУпАП, 
п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про припинення виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 28.09.2023 в справі №163/1668/23 відмовити. 
Постанова апеляційному оскарженню не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови 12 травня 2026 року.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області        С.А.Шеремета