Справа № 199/17405/25 
Провадження № 2/204/3375/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого – судді     Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання   Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ: 

10 квітня 2026 року до Чечелівського районного суду міста Дніпра з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра згідно ухвали суду від 05 січня 2026 року надійшла цивільна справа № 199/17405/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3424688 від 30 січня 2023 року в розмірі 29 500,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 30 січня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Договір № 3424688 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допускаючи прострочення сплати чергових платежів, сплачуючи платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи їх взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. 26 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» було укладено договір факторингу №?26102023, за яким Первісний кредитор відступив товариству «ФК Профіт» право вимоги за Кредитним договором. Надалі ТОВ «ФК Профіт» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Сіті Колект» відповідно до договору факторингу №?ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 року. Заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Станом на дату подання цього позову заборгованість відповідача за кредитним договором № 3424688 від 30 січня 2023 року становить 29 500,00 грн., з яких: тіло кредиту – 5 000,00 грн.; нараховані відсотки – 24 500,00 грн.; пеня/штрафні санкції – 0,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року цивільну справу № 199/17405/25 було прийнято до провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 13 квітня 2026 року.
Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву.
Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.
Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Судом встановлено, що 31 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3424688, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Сторони погодили наступні умови: сума кредиту – 5 000,00 грн.; строк кредиту – 364 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 26 днів; тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 0,01% в день. ОСОБА_1 вказаний договір підписано електронним підписом «H739». 
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Кредитодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало повністю та надало позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 28.02.2024 року № 20240228-1080.
Відповідач отримала у кредит обумовлену договором суму грошових коштів, скористалася наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» заборгованості за кредитним договором № 3424688 від 31 січня 2023 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», суд виходить з наступного.
У позовній заяві позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3424688 від 31 січня 2023 року, оскільки на підставі договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 року є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Профіт», яке в свою чергу на підставі договору факторингу № 26102023 від 26 жовтня 2023 року стало правонаступником первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна».
Так, дійсно судом встановлено, що 26 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» як кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Профіт» як новим кредитором було укладено Договір відступлення прав вимоги № 26102023, відповідно до якого Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).
Однак, позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 26102023 від 26 жовтня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Профіт» свої права вимоги саме за кредитним договором № 3424688 від 31 січня 2023 року, в якому боржником є ОСОБА_1 .
Будь-яких Реєстрів прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 26102023 від 26 жовтня 2023 року, які є невід`ємними частинами цього договору, матеріали справи не містять.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» своїх прав вимоги за кредитним договором № 3424688 від 30 січня 2023року, в якому боржником є ОСОБА_1 .
При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В подальшому, 09 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Профіт» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» як фактором було укладено Договір факторингу № ДО-20250909/001, відповідно до якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту Фінансування (Ціну Договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим Договором.
Також, 09 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Профіт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» було підписано Акт приймання-передачі Документації за договором факторингу № ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 року, в якому зазначено, що Клієнт передав, а Фактор прийняв Документацію та реєстр боржників з інформаційно-телекомунікаційної системи до перелічених в Додатку № 4 до цього договору факторингу.
З Реєстру боржників до Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 року та копії витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 року вбачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором № 3424688 від 31 січня 2023 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 29 500,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 500,00 грн. – сума заборгованості за процентами.
Однак, суд вважає, що Реєстр боржників до Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09 вересня 2025 року не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» дійсно перейшло право вимоги за кредитним договором № 3424688 від 31 січня 2023 року, за яким боржником є ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відступило свої права вимоги за цим кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Профіт».
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.
Отже, факт набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3424688 від 31 січня 2023 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доведений позивачем.
За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 3424688 від 31 січня 2023 року у загальному розмірі 29 500,00 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» слід відмовити в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.
На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 627, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись 2, 4, 81, 82, 128, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя           Д.Л. Черкез