ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/91/26  Номер провадження 11-кп/814/1151/26	Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1  Доповідач ап. інст. ОСОБА_2 	

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді      ОСОБА_2 ,
суддів        ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання  ОСОБА_5 ,
з участю прокурора    ОСОБА_6 ,
обвинуваченого     ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12026170520000002, за апеляційною скаргою прокурора – начальника Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Козельщина Козельщинського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, офіційно неодруженого та непрацюючого, з професійно-технічною освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 1 ст. 347 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки; 
- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.
Задоволено повністю цивільний позов Головного управління Національної поліції в Полтавській області та стягнуто з ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 1682,67 грн.
Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 02.01.2026 близько о 15 годині 45 хвилин наряд СОГ у складі дізнавача сектору дізнання ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, капітана поліції ОСОБА_9 та старшого дільничного офіцера поліції СПД №1 ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_10 , на службовому автомобілі «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ГУНП в Полтавській області, який попередньо був закріплений за вищевказаним нарядом та перебував у їх відповідальному володінні та користуванні, знаходячись біля домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , опрацьовували повідомлення обвинуваченого за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень працівниками поліції.
В цей час, у обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився поблизу вказаного автомобіля, на ґрунті попереднього конфлікту з працівниками поліції, виник прямий умисел, направлений на пошкодження службового автомобіля марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з виконанням службових обов`язків працівником правоохоронного органу.
Далі, обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел та усвідомлюючи, що своїми діями здійснює пошкодження майна, яке належить правоохоронному органу, маючи мотив залякування та помсти, за так звані, на думку обвинуваченого щодо незаконних дій працівників поліції, підійшов до правої пасажирської двері службового автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та навмисно наніс удар металевою частиною сокири з дерев`яним руків`ям, яку тримав у руці, по правому дзеркалу заднього виду, в результаті чого відбив його.
Своїми неправомірними діями, обвинувачений ОСОБА_7 , згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/117-26/849-АВ від 15.01.2026, завдав матеріальної шкоди Головному управлінню Національної поліції в Полтавській області на суму 4182,24 гривні.
Окрім цього, на початку серпня 2025 року обвинувачений ОСОБА_7 , біля сміттєзвалища у селі Бреусівка Кременчуцького району Полтавської області, виявив дикорослі рослини конопель і в нього виник злочинний умисел на незаконне придбання наркотичного засобу без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно – небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно та незаконно, на початку серпня 2025 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, придбав, шляхом зриву, листя рослини коноплі, які росли біля сміттєзвалища у селі Бреусівка Кременчуцького району Полтавської області, які переніс до домогосподарства за місцем свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для сушіння. У подальшому обвинувачений виготовив наркотичний засіб шляхом подрібнення частини рослин коноплі та зберігав за місцем проживання для власного вживання, без мети збуту.
10.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 08.01.2026, у ході проведення санкціонованого обшуку території домоволодіння за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено скляну ємкість з речовиною рослинного походження зеленого кольору.
Так, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-26/1453-НЗПРАП від 20.01.2026, надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є наркотичним засобом, обіг якої обмежено – канабісом. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 7,978 г.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор – начальник Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 1 ст. 347 КК України у виді 3 років пробаційного нагляду, відповідно до п. п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, відповідно до п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційного програмою.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 3 років пробаційного нагляду, відповідно до п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційного програмою.
В іншій частині вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 16.02.2026 залишити без змін.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок суду не відповідає вимогам закону, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню.
Вказує, що місцевим судом при призначенні покарання за ч. 1 ст. 347 КК та ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду, не покладено на засудженого обов`язки передбачені ст. 59-1 КК України, тобто не застосовано закон, який підлягає застосуванню.
Зазначає, що місцевий суд на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначаючи покарання шляхом поглинення більш суворим покарання за ч. 1 ст. 347 КК України, менш суворого покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, призначив статочне покарання з покладенням відповідних обов`язків, які в розрізі статей не призначав.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Обвинувачений погодився із доводами прокурора, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому обґрунтованим є рішення ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Так судом при призначенні покарання за ч. 1 ст. 347 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки не покладено на засудженого обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України.
Окрім того, при призначенні покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки також не покладено на засудженого обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Крім того, ч. 2 ст. 59-1 КК України встановлено обов`язки, які суд імперативно покладає на засудженого, а ч. 3 цієї ж статті визначено обов`язки, які можуть бути додатково покладені на засудженого, тобто законодавцем віднесені до дискреційних повноважень суду.
Системний аналіз вказаних норм вказує на те, що структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає в покладені певних обов`язків на засудженого з визначенням строку, упродовж якого він має їх виконувати, а тому, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків.
Таким чином, пробаційний нагляд передбачає обмеження прав і свобод засудженого із застосуванням до нього наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Тобто в разі призначення покарання у виді пробаційного нагляду особа зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються завжди - закріплені в пунктах 1 - 3 ч. 2 ст. 59-1 КК, та факультативні - передбачені пунктами 1 - 5 ч. 3 ст. 59-1 КК, тобто, які можуть покладатися додатково, залежно від характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення або необхідності більш суворого нагляду за засудженим, з огляду на його особу.
Разом з тим, усупереч вищевказаним нормам, суд, призначаючи ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 347, ч. 1 ст. 309 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду не поклав на обвинуваченого жодних обов`язків, не застосувавши таким чином закон, який підлягає застосуванню. При цьому, поглинувши на підставі ч. 1 ст. 70 КК України більш суворим покаранням за ч. 1 ст. 347 КК України у виді 3 років пробаційного нагляду (без встановлення обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України) менш суворе покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду (без встановлення обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України), суд за сукупністю кримінальних правопорушень призначив статочне покарання з покладенням відповідних обов`язків, які в розрізі статей не призначав.
Викладена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду (ухвала від 03.03.2025 у справі № 182/5470/24).
Частиною 1 ст. 420 цього Кодексу передбачений перелік випадків у яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок. Положеннями ст. 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку, в тому числі, й з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Аналіз статей 408, 420 та 421 КПК України вказує на те, що апеляційний суд ухвалює рішення, яким погіршується становище обвинуваченого, у формі вироку.
Викладена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова від 19.01.2024 у справі № 947/27041/24).
Враховуючи, що суд не поклав на обвинуваченого обов`язки, які є невід`ємними елементами покарання у виді пробаційного нагляду, вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового вироку.
При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів, з урахуванням ст. ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, дані про особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, вину визнав, розкаявся, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, характеризується посередньо.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.
Обставиною, що обтяжує покарання – вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків згідно положень п.п.1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України.
Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Через це апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 615 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора – начальника Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2026 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 1 ст. 347 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки, із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, визначених п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки, із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, визначених п. п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційного програмою.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки, із покладенням на нього обов`язків, визначених п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційного програмою.
В іншій частині вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 16.02.2026 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2   ОСОБА_3 ОСОБА_4