ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року	справа № 380/9579/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, –

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – відповідач, військова частина НОМЕР_1 ) з вимогами:
- визнати протиправними дії відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо невірного перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року;
- зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь позивача ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року у сумі 98058,30 грн.
Позов обґрунтований тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 380/1382/25 визнано протиправними дії відповідача щодо застосування з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, при нарахуванні позивачу грошового забезпечення та грошової допомоги на оздоровлення, та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом станом на 01.01.2022 та 01.01.2023. На виконання цього рішення відповідач 29 квітня 2025 року виплатив позивачу 1 397,43 грн. Позивач зазначає, що під час перерахунку відповідач протиправно занизив відсотковий розмір премії, а саме: з березня 2022 року по січень 2023 року включно знизив відсотковий розмір премії з 260% до 145%, а з лютого 2023 року по травень 2023 року – з 550% до 246%, унаслідок чого нарахована та виплачена сума грошового забезпечення є істотно меншою, ніж належна. За власними розрахунками позивача загальна сума недоплаченого грошового забезпечення становить 99455,73 грн, з яких відповідачем виплачено 1397,43 грн, а відтак до донарахування та виплати залишається 98058,30 грн. Уважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року провадження у справі № 380/9579/25 було закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 380/9579/25 апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року про закриття провадження у справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначена постанова набрала законної сили з дати її прийняття.
За результатами продовження розгляду справи ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив у повному обсязі. Доводи відзиву зводяться до того, що наведений позивачем відсотковий розмір премії не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки позивачем не надано належного підтверджуючого документа, а з наданих представником позивача розрахунків неможливо встановити їх належність до справи та до посади, яку обіймав позивач; крім того, такі розрахунки не скріплені підписом посадової особи та/або печаткою установи. Відповідач наполягає, що спір виник у зв`язку з виконанням відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, а тому обраний позивачем спосіб захисту є неналежним: вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, учинених на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають вирішенню в порядку статей 382, 383 КАС України та законодавства про виконавче провадження. На обґрунтування відповідач послався на постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 та від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а. Відповідач також заявив клопотання про продовження строку на подання відзиву.
Щодо доводів відповідача про неналежність обраного позивачем способу захисту та про те, що спір спрямований на виконання рішення суду у справі № 380/1382/25, суд зазначає таке.
Ці доводи відповідача за своїм змістом є тотожними тим підставам, з яких ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року провадження у справі було закрито, та які вже отримали правову оцінку суду апеляційної інстанції.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року у справі № 380/9579/25, яка набрала законної сили, встановлено, що позови у справах № 380/1382/25 та № 380/9579/25 не є тотожними, оскільки мають різні підстави. Апеляційний суд, проаналізувавши зміст рішення у справі № 380/1382/25 та зміст позовної заяви у цій справі, дійшов висновку, що предметом спору у справі № 380/1382/25 було питання застосування неправильної розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб при визначенні посадового окладу та окладу за військовим званням, тоді як у справі № 380/9579/25 позивач оскаржує інше порушення – заниження відповідачем відсоткового розміру премії при нарахуванні грошового забезпечення. Питання правильності визначення відсоткового розміру премії не було предметом розгляду у справі № 380/1382/25, а рішення у тій справі не містить жодних висновків щодо розміру премії.
Апеляційний суд також відхилив висновок про те, що спір у цій справі спрямований на виконання рішення у справі № 380/1382/25, зазначивши, що позивач у новому позові не оспорює правильність виконання рішення суду в частині застосування прожиткового мінімуму, а заявляє про самостійне порушення його прав – заниження розміру премії, яке не було предметом розгляду у попередній справі. Крім того, апеляційний суд встановив, що цю справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, доводи відзиву відповідача про те, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт, що вимоги про визнання протиправними дій, учинених на виконання судового рішення, в окремому провадженні не розглядаються, а також посилання на постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 та від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, суд відхиляє як такі, що суперечать обов`язковим для суду першої інстанції висновкам апеляційного суду у цій справі. Наведені відповідачем правові позиції стосуються випадків невиконання судового рішення як такого, тоді як у цій справі предметом розгляду є самостійне порушення – заниження відсоткового розміру премії, що не було вирішено у справі № 380/1382/25 та підлягає перевірці судом по суті.
За таких обставин суд розглядає заявлені позовні вимоги по суті.
Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_2 , а також копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23 жовтня 2024 року № 319 (по стройовій частині), ОСОБА_1 з 10 березня 2022 року по 23 жовтня 2024 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді стрільця-санітара 1 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) АДРЕСА_1 , з 5 тарифним розрядом та військовим званням «солдат», що також підтверджується листом військової частини НОМЕР_1 від 07 травня 2025 року № 50/02/13-В-25-Аз.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 380/1382/25, яке набрало законної сили 18 квітня 2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, при нарахуванні позивачу грошового забезпечення та грошової допомоги на оздоровлення; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати позивачу грошове забезпечення за період з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року та грошову допомогу на оздоровлення за 2022– 2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 та 01.01.2023, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення відповідач провів перерахунок грошового забезпечення та 29 квітня 2025 року виплатив позивачу 1397,43 грн, що підтверджується випискою АТ «Ощадбанк» від 29 квітня 2025 року (сума операції – 1327,56 грн зараховано на рахунок) та листом військової частини НОМЕР_1 від 07 травня 2025 року № 50/02/13-В-25-Аз про виконання рішення суду в повному обсязі.
До листа від 07 травня 2025 року військовою частиною долучено довідку (розрахунок) перерахунку грошового забезпечення позивачу за період 10.03.2022 – 20.05.2023, складену на підставі рішення суду від 19 березня 2025 року. Зі змісту цієї довідки слідує, що під час проведення перерахунку відповідач визначив відсотковий розмір премії: за період з березня 2022 року по січень 2023 року – у розмірі 145% (замість 260%); за період з лютого 2023 року по травень 2023 року – у розмірі 246% (замість 550%).
За розрахунками позивача, проведеними помісячно на підставі первинних розмірів премії (260% та 550%), загальна сума недоплаченого грошового забезпечення за 2022– 2023 роки становить 99455,73 грн, з якої з урахуванням виплачених відповідачем 1397,43 грн до донарахування та виплати залишається 98058,30 грн.
Вважаючи, що відповідач під час перерахунку безпідставно занизив відсотковий розмір премії, що призвело до неповноти нарахування грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця та виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців (додаток 1) та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням (додаток 14).
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Отже, премія є складовою грошового забезпечення військовослужбовця.
Суд встановив, що у справі № 380/1382/25 предметом спору було виключно питання застосування правильної розрахункової величини при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а саме використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2022 та 01.01.2023, замість прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01.01.2018. Рішенням суду у тій справі вирішено саме це питання, і воно не містить висновків щодо порядку обчислення розміру премії позивача.
Натомість у цій справі спірним є питання правомірності визначення відповідачем відсоткового розміру премії позивача під час перерахунку грошового забезпечення, проведеного на виконання рішення у справі № 380/1382/25. Як встановлено судом апеляційної інстанції, це порушення є самостійним та не було предметом розгляду у попередній справі.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Суд звертає увагу, що під час перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду відповідач був зобов`язаний визначити розміри усіх складових грошового забезпечення, у тому числі премії, виходячи з тих відсоткових розмірів, які фактично були встановлені позивачу у відповідні періоди проходження служби, та лише змінити розрахункову величину (прожитковий мінімум) відповідно до резолютивної частини рішення у справі № 380/1382/25. Зменшення (заниження) відсоткового розміру премії під час такого перерахунку призводить до спотворення суті судового рішення та позбавлення військовослужбовця належної йому складової грошового забезпечення.
При вирішенні питання про правомірність визначення відповідачем розміру премії суд враховує, що саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок довести правомірність своїх дій, у тому числі правильність застосованого відсоткового розміру премії. Відповідач у відзиві обмежився посиланням на ненадання позивачем належних доказів та на неналежне оформлення наданих позивачем розрахунків, проте не надав суду власних доказів, які б підтверджували правомірність застосованих ним відсоткових розмірів премії (145% та 246%) під час перерахунку, та не спростував доводи позивача про те, що у відповідні періоди йому фактично було встановлено премію у розмірі 260% та 550% відповідно.
Натомість зі змісту наявного у матеріалах справи витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23 жовтня 2024 року № 319 слідує, що позивачу за період служби нараховувалася премія за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 550% від посадового окладу, а з довідки (розрахунку) відповідача про перерахунок грошового забезпечення вбачається, що до зменшення відповідач застосовував до позивача саме відсоткові розміри премії 260% (у 2022 році) та 550% (у 2023 році). Доказів того, що під час спірного перерахунку відсотковий розмір премії позивача підлягав зменшенню до 145% та 246% на підставі відповідних рішень повноважних осіб, відповідачем суду не надано.
Суд критично оцінює доводи відповідача про неналежне оформлення наданих позивачем розрахунків (відсутність підпису посадової особи та печатки), оскільки розрахунки позивача є його правовою позицією щодо розміру належного грошового забезпечення, а не первинним документом установи; обов`язок же довести правомірність власних дій та правильність проведеного перерахунку, в силу частини другої статті 77 КАС України, покладається саме на відповідача, який такого доказування не здійснив.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності зменшення відсоткового розміру премії позивача під час перерахунку грошового забезпечення за період з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року, а відтак дії відповідача щодо невірного (неповного) перерахунку та виплати грошового забезпечення позивачу у вказаний період є протиправними.
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Згідно з пунктом 10 частини другої цієї статті суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів особи, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на ефективний засіб юридичного захисту, який повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці.
Суд враховує, що позовна вимога зобов`язального характеру є похідною від вимоги про визнання дій відповідача протиправними. Водночас суд зазначає, що визначення точного розміру належної до виплати суми грошового забезпечення потребує проведення відповідних розрахунків з урахуванням усіх складових грошового забезпечення позивача та раніше виплачених сум, що належить до компетенції відповідача як суб`єкта владних повноважень, який володіє відповідними обліковими та кадровими документами.
За таких обставин суд вважає, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року з урахуванням відсоткового розміру премії, що фактично був установлений позивачу у відповідні періоди (260% – за період з березня 2022 року по січень 2023 року включно та 550% – за період з лютого 2023 року по травень 2023 року), та з урахуванням раніше виплачених сум. Такий спосіб захисту, на відміну від присудження конкретної суми, не обмежує право позивача на повне відшкодування та не звужує обов`язку відповідача провести коректний розрахунок усіх складових.
Суд зазначає, що зобов`язання відповідача здійснити перерахунок із наведеними параметрами повністю охоплює заявлену позивачем суму та забезпечує ефективне поновлення порушеного права позивача без необхідності його повторного звернення до суду.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши матеріали справи в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та такий фактично не сплачувався.
Керуючись статтями 2, 8– 10, 14, 72– 79, 90, 139, 241– 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неправильного (неповного) перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року, що полягали у застосуванні заниженого відсоткового розміру премії під час проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 380/1382/25.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошового забезпечення за період з 10 березня 2022 року по 20 травня 2023 року з урахуванням відсоткового розміру премії, фактично встановленого позивачу у відповідні періоди проходження військової служби (260% – за період з березня 2022 року по січень 2023 року включно та 550% – за період з лютого 2023 року по травень 2023 року), а також з урахуванням раніше виплачених сум.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.