Справа № 464/1280/26
пр.№ 2-др/464/28/26 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі: 

головуючої – судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,
з участю секретаря судових засідань – БРИНОШ А.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові заяву
Представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» АНДРУЩЕНКА Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «Іннова - Нова» Андрущенко М.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу, понесених ТОВ «Іннова-Нова» у справі за позовом ТОВ «Іннова-Нова» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Іннова - Нова» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1900 грн., розгляд заяви проводити у відсутності представника.
Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо  судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Встановлено, що представником позивача під час розгляду даної справи було зроблено заяву про попередній розрахунок судових витрат і надано суду відповідні докази понесених позивачем витрат протягом п`яти днів після ухвалення судом відповідного рішення.
Із урахуванням наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.
Згідно із ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі №159/5837/19 (провадження №61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі №178/1522/18 (провадження №61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.
Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини 5 статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі №9901/350/18 (провадження №11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18 (провадження №12-136гс19). Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
В ході розгляду справи, представником позивача у позові заявлено про попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Проте, з огляду на часткове задоволення позову, просить стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі 1900 грн., пропорційно до задоволених судом позовних вимог.
Кожен має право на професійну правничу допомогу (частина перша статті 59 Конституції України).
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Встановлено, що правова допомога позивачу ТОВ «Іннова-Нова» надавалась адвокатом Андрущенком М.В. на підставі договору про надання професійної (правової) допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року та ордеру №1685548 від 14 листопада 2025 року. 
Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, представником позивача на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: копію договору про надання професійної (правової) допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року та ордеру №1685548 від 14 листопада 2025 року, заявку №2988907600 про надання послуг від 30 липня 2025 року, акт від 02 червня 2026 року №2988907600 приймання – передачі наданих послуг до договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року, платіжну інструкцію №28 від 02 червня 2026 року на суму 1900 грн.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1900 грн.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ухвалити додаткове рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА- НОВА», ЄДРПОУ 44127243, місцезнаходження м.Київ, вул.Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1900 грн. 
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК