ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2026 р. Справа№ 911/1254/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко А.І.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Мальченко А.О. 

секретар судового засідання: Романенко К.О.,
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 30.06.2026,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології»
на ухвалу Господарського суду Київської області
від 01.05.2026
у справі №911/1254/26 (суддя Рябцева О.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-
технології»
до 1. Приватного підприємства «Будтовари»
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіта-ІР»
про солідарне стягнення 5 317 263, 16 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Будтовари» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіта-Ір» про відшкодування шкоди, заподіяної майну внаслідок пожежі, та стягнення упущеної вигоди.
Одночасно з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:
- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Приватного підприємства «Будтовари» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, a також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Приватному підприємству «Будтовари» у межах суми позовних вимог на загальну суму 5 317 263, 16 грн.;
- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіта-ІР» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Агровіта-ІР» у межах суми позовних вимог на загальну суму 5 317 263, 16 грн.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та її мотиви 

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2026 у справі №911/1254/26 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» про забезпечення позову повернути заявнику.
Ухвала мотивована тим, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України, а тому відповідно до частини 7 статті 140 ГПК України підлягає поверненню заявнику.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів 

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідали обставинам справи та наявним доказам, в результаті чого порушив частину 7 статті 140 ГПК України, оскільки повернув заяву про забезпечення позову за відсутності підстав для цього.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним підприємством «Будтовари» було подано відзив, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» в повному обсязі.

Явка представників у судове засідання 

В судове засідання 30.06.2026 з`явився представник позивача та представник відповідача-1, представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки кореспонденція направлялась за адресою, а саме: 08200, місто Ірпінь, вулиця Тараса Шевченка, 7, кв. 73, що підтверджується реєстром поштових відправлень суду.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).
Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). 
З огляду на викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача-2.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Будтовари» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіта-Ір» про відшкодування шкоди, заподіяної майну внаслідок пожежі, та стягнення упущеної вигоди.
Одночасно з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:
- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Приватного підприємства «Будтовари» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, a також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Приватному підприємству «Будтовари» у межах суми позовних вимог на загальну суму 5 317 263, 16 грн.;
- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіта-ІР» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Агровіта-ІР» у межах суми позовних вимог на загальну суму 5 317 263, 16 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.05.2026 у справі №911/1254/26 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» про забезпечення позову повернути заявнику.
Ухвала мотивована тим, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України, а тому відповідно до частини 7 статті 140 ГПК України підлягає поверненню заявнику.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, враховуючи таке.
Так, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, як підстави повернення заяви про забезпечення позову вказано не зазначення заявником пропозиції щодо зустрічного забезпечення та не надання до заяви про забезпечення позову доказів сплати судового збору, оскільки в доданій платіжній інструкції невірно зазначено призначення платежу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Сплата судового збору особами, які звертаються до суду - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами господарського процесуального закону та Законом України «Про судовий збір».
Так, згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01.03.2002).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995). 
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Господарський суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ГПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Між тим, при зверненні Товариством з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» до Господарського суду Київської області було подано дві платіжні інструкції №345 та №346 від 16.04.2026.
Платіжною інструкцією №346 від 16.04.2026 підтверджена сплата судового збору за подання позовної заяви на суму 79 758, 95 грн.
При цьому, як доказ сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, заявником надано платіжну інструкцію №345 від 16.04.2026 з призначенням платежу «судовий збір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології», Господарський суд Київської області».
Слід зазначити, що сплачена сума у вищевказаній платіжній інструкції відповідає розміру ставки за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову, а саме 1 664, 00 грн.
Крім того, як вбачається з КП «ДСС», сплачена сума зарахована на казначейський рахунок згідно платіжної інструкції №345 від 16.04.2026, з зазначенням «тип судового збору заява про забезпечення доказів або позову». 
Однак, у даній правовій ситуації, суд першої інстанції з формальних підстав повернув заяву про забезпечення позову, чим унеможливив доступ позивача до суду. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/14147/19 від 16.03.2020.
Колегія суддів звертає увагу на те, що частиною 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, позивачем не зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення.
Між тим, зважаючи на частину 4 статті 141 Господарського процесуального кодексу України, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє заявника права звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову. Зазначене відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому у статті 13 Господарського процесуального кодексу України (постанови Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №904/661/19 та від 10.10.2019 у справі №916/1572/19).
Відтак розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням вимог процесуального закону та не свідчить про допущення господарським судом істотних процесуальних порушень, достатніх для скасування ухвали з цієї підстави.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у низці постанов останнього, зокрема, від 18.07.2018 у справі №916/2851/17, від 26.11.2018 у справі №904/2925/18, від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 18.06.2019 у справі 904/661/19, від 24.06.2019 у справі №916/2933/18, від 10.10.2019 у справі 916/1572/19 тощо.
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, а матеріали оскарження - переданню для подальшого розгляд до Господарського суду Київської області.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» про забезпечення позову необгрунтованими.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до Господарського суду Київської області для подальшого розгляду.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 280, 282, 284, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зварювальні-технології» на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.05.2026 у справі №911/1254/26 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Київської області від 01.05.2026 у справі №911/1254/26 скасувати.
Матеріали оскарження №911/1254/26 повернути до Господарського суду Київської області для подальшого розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст складено: 01.07.2026.

Головуючий суддя А.І. Тищенко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.О. Мальченко