П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5489/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
26 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 5.2 рішення Чернівецького міської ради 55 сесії 8 скликання від 28 листопада 2024 року №2075 “Про зміну цільового призначення земельних ділянок”.
В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення позивач вказав, що Чернівецька міська рада з порушенням вимог законодавства України ініціювала та прийняла рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0869 га кадастровий номер 7310136900:65:003:0015, на якій знаходиться належні йому на праві власності виробничі приміщення – ковбасний цех. На думку позивача, відповідачем необґрунтовано було прийнято оскаржуване рішення на підставі візуального огляду приміщень працівниками Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. Зазначено, що в розробленому проекті землеустрою про зміну цільового призначення земельної ділянки «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (код 03.07) за рахунок земельної ділянки «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості», включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (код 11.02) АДРЕСА_1 , площею 0,0869 га кадастровий номер 7310136900:65:003:0015 від 03.10.2024 року не вказано наявні на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна та вид використання вказаних приміщень Отже, всупереч закону відсутня інформація про наявні в межах об`єкта землеустрою будівлі, споруди та речові права на них. Позивач вважає, що цільове призначення «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості», включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (код 11.02) відповідає містобудівній документації м. Чернівці, а відповідачем неправомірно було змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,0869 га за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер 7310136900:65:003:0015 на код 03.07 «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», адже на цій ділянці відсутні будівлі торгівлі і не можуть знаходитись, вказані приміщення використовуються для виробництва. Наголошуючи на нерозривності земельної ділянки і нерухомого майна, яке на ній знаходиться, позивач указував, що затверджуючи проект землеустрою про зміну цільового призначення земельної ділянки, відповідач та землевпорядна організація мали врахувати розміщені об`єкти нерухомого майна, а тому пункт 5.2 рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 «Про зміну цільового призначення земельних ділянок» є незаконним й підлягає скасуванню.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.03.2026 в задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель ковбасного цеху за адресою АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі продажу від 01.06.2010 року.
Щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0869 га кадастровий номер 7310136900:65:003:0015 між Чернівецькою міською радою та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі від 04.06.2018 року №10789 строком на 5 років - до 04 червня 2023 року включно (пункт 3.1 цього договору).
В подальшому, 31.08.2023 року між сторонами вказаного договору було укладено додатковий договір №2/10789 до договору оренди землі, відповідно до якого внесено зміни до пункту 3.1 договору. Так, на підставі рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 27.07.2023 року №1362 пункт 3.1 договору доповнено реченням такого змісту: «Договір оренди землі поновлюється з 04.06.2023 до 04.06.2024 для обслуговування нежитлових будівель».
Отже, строк дії договору оренди землі від 04.06.2018 року №10789 продовжено до 04.06.2024 року.
Рішенням Чернівецької міської ради від 27.06.2024 року №1861 (пункт 8) підприємцю ОСОБА_1 поновлено з 04.06.2024 договір оренди землі від 04.06.2018 №10789 за адресою: вул. Коломийська, 1-Б, площею 0,0869 га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0015) терміном на 6 (шість) місяців для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств іншої промисловості (код 11.02) (для обслуговування будівлі складу).
Пунктом 8.1 вказаного рішення зобов`язано ОСОБА_1 до 01.08.2024 подати заяву до департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради щодо зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки з «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02)» на «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07)».
Пунктом 8.2 рішення від 27.06.2024 року №1861 передбачено, що у разі неподання ОСОБА_1 заяви до 01.08.2024 щодо зміни цільового призначення, надати департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради надається дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення зі зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0869 га, кадастровий номер 7310136900:65:003:0015 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07).
Позивач не подавав заяву щодо зміни цільового призначення зазначеної земельної ділянки з «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02)» на «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07)», та з ним не було укладено додатковий договір до договору оренди землі від 04.06.2018 №10789.
Крім цього, учасниками справи визнавалося, що позивач не сплачував орендну плату за користування у 2024 році земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0869 га, кадастровий номер 7310136900:65:003:0015.
Рішенням Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 «Про зміну цільового призначення земельних ділянок» (пункт 5) визнано таким, що втратив чинність, пункт 8 рішення міської ради VIII скликання від 27.06.2024 №1861 «Про розгляд звернень юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадян щодо поновлення договорів оренди землі, надання в оренду земельної ділянки та визнання припиненими договорів оренди землі та земельного сервітуту» в частині поновлення з 04.06.2024 ОСОБА_1 договору оренди землі від 04.06.2018 №10789 за адресою вул. Коломийська, 1-Б, площею 0,0869га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0015) терміном на 6 (шість) місяців для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних, будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02) (для обслуговування будівлі складу), у зв`язку із неукладанням з міською радою додаткового договору до договору оренди землі від 04.06.2018р. №10789.
Також пунктом 5.1. вказаного рішення вирішено вважати припиненим з 04.06.2024р. договір оренди землі від 04.06.2018р. №10789, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.
Пунктом 5.2 рішенням Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення зі зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0869га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0015) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) за рахунок земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком (код 11.02) (підстава: рішення міської ради VIIІ скликання від 27.06.2024р. №1861 (пункт 8.2)).
Згідно пункту 5.3. рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 вирішено ОСОБА_1 подати заяву до департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради (ДНАП, вул. Героїв Майдану,7) щодо отримання в оренду земельної ділянки за адресою вул.Коломийська,1-Б, площею 0,0869 га (кадастровий номер 7310136900:65:003:0015) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07).
Не погоджуючись із пунктом 5.2 рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність оскаржуваного рішення. Натомість позивачем не було наведено переконливих та обґрунтованих доводів, які давали б правові підстави для визнання незаконним та скасування оскаржуваного пункту 5.2 рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 «Про зміну цільового призначення земельних ділянок».

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що Чернівецькою міською радою неправомірно змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,0869га за адресою АДРЕСА_2 кадастровий номер 7310136900:65:003:0015 на 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, адже на цій ділянці відсутні будівлі торгівлі і не можуть знаходитись, вказані приміщення використовуються для виробництва.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
У відповідності до підпунктів 9, 10 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.
Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.
Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок передбачена статтею 20 Земельного кодексу України.
Так, приписами частин першої та другої статті 20 Земельного кодексу України визначено, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення.
При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.
Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо, зокрема, земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу.
Згідно абзацу першого частини третьої статті 20 Земельного кодексу України категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до містобудівної документації «Коригування генерального плану міста Чернівців», затвердженої рішенням 48 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 27.03.2014 року №1171, у складі якої розроблено схему та план зонування території міста, земельна ділянка з кадастровим номером 7310136900:65:003:0015 за адресою: м. Чернівці, вул. Коломийська, 1-Б, розташована в межах комунально-складської зони КС-4.
Згідно з планом зонування території міста Чернівці зона КС-4 передбачена для розміщення підприємств та споруд IV-V класу шкідливості, які можуть бути джерелами шуму, тяжких запахів, пилу, вібрації та інших факторів впливу на навколишнє середовище. При цьому використання земельних ділянок у межах зазначеної зони допускається лише з урахуванням встановлених містобудівною документацією вимог щодо допустимих видів використання.
Планом зонування території міста Чернівці встановлено поділ території на відповідні зони за переважними, супутніми та допустимими видами забудови та іншого використання земельних ділянок.
Так, у межах зони КС-4 до переважних видів забудови та іншого використання земельних ділянок віднесено комунальні та автотранспортні підприємства, склади, виробничі бази будівельних та ремонтних організацій.
До супутніх видів використання віднесено адміністративні організації, офіси, приміщення для обслуговуючого персоналу та охорони, автостоянки, об`єкти, що технологічно пов`язані з переважними видами діяльності, заклади громадського харчування для обслуговування персоналу, магазини з товарами першої необхідності, аптеки, об`єкти пожежної охорони та інженерної інфраструктури.
Допустимими видами забудови та іншого використання земельних ділянок у зоні КС-4 визначено, зокрема, підприємства по обслуговуванню легкових автомобілів, станції технічного обслуговування автомобілів, авторемонтні підприємства, автозаправні станції, підприємства по ремонту побутової техніки, гаражі для довготривалого зберігання легкового автотранспорту, антени стільникового зв`язку.
Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що належна відповідачу на праві комунальної власності земельна ділянка за адресою: вул. Коломийська, 1-Б, площею 0,0869 га, кадастровий номер 7310136900:65:003:0015, яка віднесена до категорії земель «землі житлової та громадської забудови», мала вид цільового використання «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» (код 11.02), відповідно до Генерального плану міста Чернівців та плану зонування території розташована в межах комунально-складської зони КС-4, у якій розміщення та здійснення виробництва (в тому числі ковбасних виробів, про виробництво яких на указаній земельній ділянці зазначав позивач як власник розміщеного на ній ковбасного цеху) не передбачене містобудівною документацією.
При цьому, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом належними і допустимими доказами, виконавчим органом Чернівецької міської ради було встановлено розміщення на цій земельній ділянці складів з готовою продукцією.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії та рішення відповідача, спрямовані на зміну виду цільового призначення вказаної земельної ділянки з «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» (код 11.02) на «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (код 03.07), є обґрунтованими та такими, що прийняті з урахуванням вимог земельного законодавства і містобудівної документації.
Щодо доводів представника позивача, викладених під час розгляду справи, про порушення відповідачем вимог статті 120 Земельного кодексу України при прийнятті оскаржуваного пункту 5.2 рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 «Про зміну цільового призначення земельних ділянок», колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки зазначена норма визначає правові наслідки переходу права на земельну ділянку у зв`язку з набуттям права власності або іншого речового права на об`єкти нерухомого майна, розташовані на ній, та не регулює порядок зміни цільового призначення земельних ділянок і затвердження відповідної документації із землеустрою органами місцевого самоврядування.
Щодо посилань позивача на порушення вимог статті 29 Закону України «Про землеустрій» у зв`язку з ненаведенням у проєкті землеустрою відомостей про наявні на земельній ділянці за адресою: м. Чернівці, вул. Коломийська, 1-Б, площею 0,0869 га, кадастровий номер 7310136900:65:003:0015 об`єкти нерухомого майна (ковбасний цех), речові права на них та фактичне використання приміщень, колегія суддів зазначає, що такі доводи обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції, оскільки самі по собі зазначені обставини не є самостійною підставою для визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування про зміну цільового призначення земельної ділянки.
Крім того, наведені твердження є безпідставними і з огляду на зміст статті 29 Закону України «Про землеустрій», яка визначає загальні вимоги до документації із землеустрою та передбачає відображення інформації про розташовані на земельній ділянці будівлі, споруди та речові права на них, зокрема, у випадках формування земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру. У даному ж випадку спірна земельна ділянка є сформованою, її кадастрові відомості внесені до Державного земельного кадастру, а зміна цільового призначення здійснювалася щодо вже існуючого об`єкта земельних відносин, що виключає обов`язок повторного відображення зазначених відомостей у проєкті землеустрою в тому обсязі, на який посилається апелянт.
Щодо доводів представника позивача про порушення частини четвертої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», колегія суддів зазначає, що відповідно до наведених приписів зміна цільового призначення земельної ділянки допускається лише за умови дотримання співвідношення між новим видом цільового призначення та функціональним призначенням території, визначеним містобудівною документацією на місцевому рівні, за винятком випадків, передбачених частиною третьою статті 20 Земельного кодексу України.
Оцінюючи ці доводи, колегія суддів виходить із того, що, за твердженнями позивача, на земельній ділянці за адресою: вул. Коломийська, 1-Б, площею 0,0869 га, кадастровий номер 7310136900:65:003:0015 розміщено належний йому об`єкт нерухомого майна - ковбасний цех, у якому здійснюється виробнича діяльність. Водночас, як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, зазначена земельна ділянка відповідно до Генерального плану міста Чернівців та плану зонування території віднесена до комунально-складської зони КС-4, функціональне призначення якої не передбачає розміщення та здійснення виробничої діяльності у вигляді переробної промисловості, зокрема виробництва ковбасних виробів.
При цьому встановлено, що виконавчим органом Чернівецької міської ради за результатами обстеження зафіксовано фактичне використання земельної ділянки переважно під розміщення складів готової продукції, що не було належним чином спростовано позивачем під час розгляду справи. Водночас містобудівною документацією для зони КС-4 прямо передбачено розміщення складських приміщень як одного з основних видів допустимого використання земельних ділянок у межах цієї територіальної зони.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що доводи апелянта про невідповідність спірного рішення вимогам містобудівного законодавства є необґрунтованими, оскільки цільове призначення земельної ділянки у попередній редакції не відповідало ні її фактичному використанню, ні визначеному для відповідної територіальної зони функціональному призначенню, у зв`язку з чим дії відповідача щодо його зміни є такими, що узгоджуються з вимогами чинного законодавства.
Щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог статті 20 Земельного кодексу України в частині зміни цільового призначення земельної ділянки без ініціативи та погодження позивача як землекористувача, колегія суддів зазначає, що такі доводи є необґрунтованими та підлягають відхиленню з огляду на таке.
Частиною сьомою статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у користуванні на праві оренди, постійного користування, емфітевзису, суперфіцію або у заставі, здійснюється за погодженням із відповідним землекористувачем або заставодержателем, підпис якого підлягає нотаріальному посвідченню.
Разом з тим, із матеріалів справи та встановлених судом обставин убачається, що позивач не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у 2024 році, а також не уклав додаткового договору з органом місцевого самоврядування щодо продовження строку дії договору оренди землі від 04.06.2018 №10789, попри відповідні пропозиції відповідача. Зазначені обставини свідчать про відсутність у позивача чинних прав користування спірною земельною ділянкою на момент прийняття оскаржуваного рішення.
Отже, станом на час прийняття рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 позивач не мав статусу землекористувача у розумінні статті 20 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим обов`язок щодо погодження зміни цільового призначення земельної ділянки із ним у відповідача відсутній. Відповідно, твердження про порушення відповідачем процедури погодження є безпідставними.
Доводи позивача про порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення положень статті 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» колегія суддів також вважає необґрунтованими.
Зазначеною нормою визначено склад та вимоги до відомостей Державного земельного кадастру, порядок їх внесення, ведення та оновлення, а також загальні засади функціонування кадастрової системи. Водночас положення статті 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» не регулюють порядок зміни цільового призначення земельних ділянок та не встановлюють вимог до процедур прийняття органами місцевого самоврядування рішень щодо затвердження проєктів землеустрою із відповідною зміною цільового призначення земельної ділянки.
Відтак посилання апелянта на порушення зазначеної норми не впливають на правомірність спірного рішення та не можуть бути підставою для його скасування.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач довів правомірність прийнятого оскаржуваного рішення. Натомість позивачем не наведено переконливих та належним чином обґрунтованих доводів, які б свідчили про протиправність пункту 5.2 рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 «Про зміну цільового призначення земельних ділянок» та давали підстави для його скасування. У зв`язку з цим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, колегія суддів також виходить із того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права у спірних правовідносинах із Чернівецькою міською радою.
Як убачається з матеріалів справи, листом №24/01-08/3-07/864 від 06.06.2025 року Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради повідомив позивача про прийняття рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075 (пункт 5), яким, зокрема, визнано таким, що втратив чинність пункт 8 рішення міської ради від 27.06.2024 року №1861 у частині поновлення договору оренди землі від 04.06.2018 року №10789, а також визнано припиненим зазначений договір у зв`язку із закінченням строку його дії.
Саме з цього листа, як зазначає позивач, йому стало відомо про прийняті рішення, які, на його переконання, порушують його права. Водночас зі змісту позовних вимог та пояснень представника позивача вбачається, що спір фактично виник у зв`язку з припиненням (непродовженням) договірних відносин оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивач оскаржував у встановленому законом порядку пункти 5 та 5.1 рішення Чернівецької міської ради від 28.11.2024 року №2075, якими фактично визначено припинення орендних правовідносин щодо спірної земельної ділянки.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12 червня 2018 року у справі №826/4406/16 та від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18, згідно з якою питання наявності порушеного права та належності обраного способу його захисту встановлюється судом під час розгляду справи по суті і у разі їх відсутності є підставою для відмови у позові.
За таких обставин саме оскарження пункту 5.2 рішення, яким затверджено проєкт землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, саме по собі не призводить до відновлення орендних правовідносин між позивачем та власником земельної ділянки і не може забезпечити досягнення мети заявленого позову. Це свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, надав належну правову оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться переважно до незгоди з висновками суду та переоцінки встановлених обставин, однак не містять посилань на істотні порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б вплинути на правильність ухваленого рішення або бути підставою для його скасування.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.