Справа № 372/6039/25 
Провадження 2-1216/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року        Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Проць Т.В.
при секретарі Лимаренко О.О.
за участю представника позивача ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Обухівського районного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову вказав, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей – дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Обухівського районного суду Київської області від 21.11.2024 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходу платника аліментів щомісяця та до повноліття дітей. Відповідач систематично не сплачує аліменти, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 59 903,33 грн. Просить стягнути неустойку по сплаті аліментів в розмірі, що не перевищує 100% заборгованості, а саме 58 983,02 грн.
Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2025 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.
15.01.2026 року ОСОБА_2 сформував та надіслав засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою суду від 29.01.2026 року скасовано заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.12.2025 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
16.02.2026 року ОСОБА_2 сформував та надіслав засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач стверджує про наявність заборгованості, однак протягом 2024-2025 років відповідач добровільно сплатив 85 000 грн. Відсутність у частині добровільно сплачених коштів позначки «аліменти» пояснюється тим, що відповідач не був обізнаний про відкрите виконавче провадження та вважав ці виплати достатніми для забезпечення дітей. Зауважив, що про наявність судового спору та виконавчого провадження № 77936278 дізнався лише із мобільного застосунку «Дія», після чого його рахунки були заблоковані. Вказав, що не отримував жодних повісток, оскільки у матеріалах справи наявна його попередня адреса, в той час як він проживає у м. Білогородка. Після отримання інформації про наявність боргу відповідач здійснив дві оплати на погашення заборгованості, а саме: 08.12.2025 року в сумі 60 203,33 грн. та 29.12.2025 року в сумі 53 284 грн. Вважає, що позивач вводить суд в оману та зловживає процесуальними правами з метою безпідставного збагачення.
Ухвалою суду від 19.02.2026 року витребувано від Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 77936278, відкритого 06.05.2025 року на підставі судового наказу, виданого Обухівським районним судом 21 листопада 2024 року у справі №372/6202/24 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.
23.03.2026 року на адресу суду надійшла відповідь від Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з якої вбачається, що 09.03.2026 року матеріали виконавчого провадження були передані до Вишневого ВДВС Київської області.
Ухвалою суду від 25.03.2026 року витребувано від Вишневого відділу державної виконавчої служби Київської області належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 77936278, відкритого 06.05.2025 року на підставі судового наказу, виданого Обухівським районним судом 21 листопада 2024 року у справі №372/6202/24 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.
17.04.2026 року на адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 77936278.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідач умисно ухилявся від сплати аліментів на дітей, будучи достовірно обізнаним із винесеним Обухівським районним судом судовим наказом про стягнення з нього аліментів на дітей. Був відповідач обізнаний і про відкриття виконавчого провадження за вказаним наказом. Вказані обставини вбачаються як з матеріалів судової справи так і з матеріалів виконавчого провадження. Аліменти не сплачував, хоч мав таку можливість, весь тягар по утриманню дітей фактично взяла на себе позивач. Відповідач сплатив заборгованість по аліментах в грудні 2025 року, вже після відкриття провадження у даній справі. Заперечував, що надані ОСОБА_2 квитанції про сплату ОСОБА_3 коштів підтверджують виконання ним аліментних зобов`язань. 
Відповідач щодо позову заперечив. Пояснив, що він з 2023 по 2025 рік надавав матеріальну допомогу дітям, сплачуючи грошові кошти на картку позивача. Про стягнення з нього аліментів обізнаний не був. Про відкрите на підставі судового наказу Обухівського районного суду виконавче провадження не знав. Про стягнення з нього аліментів позивачем на їх спільних дітей дізнався в листопаді 2025 року та в грудні повністю погасив заборгованість. Просив відмовити у задоволенні позову. 
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного.
Судом встановлено, що з 18.11.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28.09.2022 року.
Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно судового наказу Обухівського районного суду Київської області від 21.11.2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 листопада 2024 року до повноліття дітей.
З матеріалів виконавчого провадження № 77936278 вбачається, що 06.05.2025 року старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
В подальшому, 19.08.2025 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників. Станом на 30.12.2025 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 погашена в повному обсязі.
Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Дарницького ВДВС у м.Києві В.-М.Ковтун №77936278 від 19.08.2025 року за період з 19.11.2024 року по липень 2025 року у відповідача обліковується заборгованість зі сплати аліментів в сумі 59 903,33 грн.
З наданого розрахунку заборгованості суд встановив, що до грудня 2025 року відповідач ОСОБА_2 не здійснив жодної оплати в рахунок стягнутих судовим наказом, аліментів.
При цьому, з наявної у системі документообігу Обухівського районного суду Київської області «Д-3» інформації встановлено, що 05.02.2025 року представник відповідача – адвокат Котар С.В. зверталася до суду із заявою про видачу копії судового наказу та заяви з додатками, в якій однозначно зазначила про реквізити судового наказу, дату його винесення судом.
Вказані обставини спростовують доводи відповідача щодо необізнаності про стягнення з нього аліментів на дітей.
Згідно вимог ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.
Отже, така відповідальність може бути застосована лише за наявності вини боржника, яку необхідно довести. Тобто, якщо заборгованість виникла з незалежних від останнього обставин (хвороба, помилка бухгалтера, фактична неможливість здійснювати виплати з інших поважних причин), пеню на неї нараховувати не можна.
В справі, яка розглядається, суд виходить з того, що відповідачем не надано жодного доказу відсутності його вини щодо виникнення боргу по аліментах. Відповідач знав про наявність судового наказу з лютого 2025 року, але не вчинив дій для виконання рішення суду.
Надані позивачем на спростування доводів позивача квитанції про здійснення боржником грошових переказів на користь стягувача без конкретизації їх призначення як аліментів не може автоматично вважатися сплатою аліментних зобов`язань, навіть за відсутності інших боргових зобов`язань між сторонами. 
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.
В даному випадку, державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості по аліментам, а позивач обрахувала пеню з тієї заборгованості, яка нарахована на час звернення до суду. Відповідач, довідку на підставі якої розраховано заборгованість, на час розгляду справи не оспорює.
Згідно розрахунку позивача, з яким погоджується суд, пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з грудня 2024 року по жовтень 2025 року складає 58 983,02 грн.
Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають задоволенню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати у справі.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави становить 968,96грн.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2024 року по жовтень 2025 року в сумі 58 983,02 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 01 травня 2026 року.

Суддя:   Т.В.Проць