Справа № 675/1409/25 
Провадження № 2/675/135/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" червня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Демчука П.В., 
за участю секретаря судового засідання Григор`євої О.С., 
представника позивачки – адвоката Вітязь О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в Ізяславський районний суд Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позову вказала, що 12 серпня 2017 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, і за час перебування у шлюбі ними було придбане наступне майно : - квартира за АДРЕСА_1 загальною площею 63,0 кв.м. (житлова площа 41,6 кв. м.) (придбана 27 січня 2022 року) вартістю 667 800 грн., а також автомобіль LAND ROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 вартістю 161 120 грн.
Посилаючись на ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, враховуючи, що угоди про добровільний поділ спільного майна між ними не досягнуто, ОСОБА_1 просить поділити спільне майно подружжя шляхом визнання за нею права власності на частину квартири за АДРЕСА_2 , а також поділити придбаний ними автомобіль LAND ROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , шляхом стягнення на її користь із відповідача частини вартості автомобіля у розмірі 80 560 грн.
Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні.
У поданому відзиві представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_2 не заперечує, що квартира , а також автомобіль є спільним майном подружжям, однак заперечує позовні вимоги в частині стягнення із відповідача грошової компенсації, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Що стосується користування транспортним засобом, то відповідач не заперечує у спільному користуванні даним автомобілем та жодним чином не перешкоджає позивачці у його користуванні.
18 травня 2026 року Ізяславським районним судом Хмельницької області постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивачки адвокат Вітязь О.П. підтримала позовні вимоги та вказала, що відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, перебуваючи в іншій області, одноособово користується транспортним засобом, а тому його позиція щодо спільного користування автомобілем не відповідає реальному стану речей.
Представник відповідача адвокат Войнарський А.Й. у поданій заяві просив розгляд справи провести у його відсутність та врахувати позицію, викладену у відзиві на позов.
В судове засідання позивач не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення не заперечує.
Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Як встановлено судом, позивачка та відповідач 12 серпня 2017 року уклали шлюб в Ізяславському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . 
За час перебування у шлюбі сторони 27 січня 2022 року придбали нерухоме майно – квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,0 кв. м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Дана квартира відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільну квартиру на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право приватної власності на нерухоме майно – по частині кожному. В зв`язку з цим право спільної сумісної власності подружжя підлягає припиненню, оскільки, поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі спільної часткової власності подружжя.
Також сторони у 2021 році придбали рухоме майно – автомобіль LAND ROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , який 03.09.2021 року зареєстровано за ОСОБА_2 , про що свідчать відомості, надані Територіальним сервісним центром № 6845 на запит суду. 
Автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі. Станом на час розгляду справи про поділ майна між подружжям автомобіль перебуває у користуванні відповідача, який хоча і не заперечує право позивачки на спільне користування, однак така позиція є голослівною, оскільки ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, також він є безпосереднім володільцем автомобіля.
Таким чином, суд дійшов висновку, що способом захисту прав позивача на спільне сумісне майно, а саме автомобіль, який являється неподільною річчю, є стягнення з відповідача грошової компенсації половини вартості автомобіля, що не суперечить вимогам частин 2, 4 статті 71 СК України.
Згідно вимог п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між сторонами, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації їй частини вартості спільного автомобіля підлягають задоволенню. Згідно висновку приватного підприємства «Ізяслав-експерт» ринкова вартість автомобіля LAND ROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1998 р.в., станом на 01 серпня 2025 року становить 161 120 грн., тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 80 560 грн., що становить від загальної вартості автомобіля.
На підставі ст.ст. 364, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 65, 69-71 СК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити. 
Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що складається із квартири АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 
Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – автомобіль LAND ROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 , стягнувши із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , грошову компенсацію частини вартості вказаного автомобіля в розмірі 80 560 (вісімдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.
Після сплати ОСОБА_2 для ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 80 560 грн. визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль LAND ROVER FREELANDER, державний номерний знак НОМЕР_1 , vin-код НОМЕР_2 в цілому. 
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 4160 грн. у відшкодування сплаченого судового збору, та 3500 грн. у відшкодування вартості оцінки майна, а разом 7760 (сім тисяч сімсот шістдесят ) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя П.В.Демчук