ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/9118/25  Провадження 2-о/636/22/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.05.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
присяжних Репринцева Д.І., Чернички С.П.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
представника заявника - адвоката Лихачової М.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Мін`Юст (м. Харків), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою,
ВСТАНОВИВ:
23.10.2025 (зареєстровано 24.10.2025) представник заявника - адвокат Лихачов Р.Б. звернувся до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим.
В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З 08.08.2022 ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України та призначений на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу, стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_3 зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 14:10 під час штурмових дій зі сторони противника збройних сил російської федерації в районі н.п. Миколаївка Друга Донецької області, виконуючи бойове завдання у складі підрозділу Збройних Сил України. За фактом зникнення ОСОБА_3 було призначено службове розслідування. Витягом з акту службового розслідування від 04.11.2022 та витягом з наказу командира про результати службового розслідування підтверджується факт зникнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання завдань на позиціях РОП …. "...", розташованих поблизу населеного пункту Миколаївка Друга, Донецької області, внаслідок здійснення незаконними збройними формуваннями окупаційної влади російської федерації штурмових дій під прикриттям артилерійського обстрілу. Зв`язок з ним відсутній, здійснені пошукові заходи не дали результату, його місцезнаходження є невідомим і по даний час. 
Службове розслідування по факту зникнення безвісти (зокрема ОСОБА_3 ) було призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3790 від 06.10.2022. Відповідно до доповіді по факту зниклих безвісти військовослужбовців військової служби за мобілізацією (зокрема ОСОБА_3 ) зазначено: "попередньо встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 близько 14.10 під час виконання завдань на РОП 30430 "ШАТЛ" зведеною ротою у складі військовослужбовців батальйону та 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, противник почав здійснювати штурмові дії в бій ВОП 30433 "БУРАН" в невідомій кількості. У зв`язку з застосуванням противником засобів РЕБ, зв`язок зі звіденою ротою був втрачений, аеророзвідку в повній мірі здійснити не було можливості через втрату 2 квадрокоптерів, здійснено доповідь по підпорядкуванню про загрозу втрати РОП 30430 "ШАТЛ". Для здійснення вогневого прикриття зведеної роти був застосований вогонь засобами старшого начальника, 120 мм та 82 мм мінометами по цілям за викликом, була застосована мобільна вогнева група у складі БРДМ-2 та розрахунків АГС-17 та СПГ-9. На даний час стан справ на РОП 30430 "ШАТЛ", наявність наших підрозділів чи підрозділів противника не відомо з причини відсутності зв`язку з підрозділами, що виконували бойове завдання. В ході штурмових дій противника зникли безвісти ….., солдат ОСОБА_3 , …… . Командиром 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_4 були здійснені пошукові дії, які не дали результату." 
В листі Військової частини НОМЕР_1 №7583 від 23.10.2022 до Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення незаконного позбавлених волі осіб внаслідок збройної агресії РФ Служби безпеки України значиться, що військовослужбовці, зокрема ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання службових (бойових) завдань, виконуючи завдання за призначенням по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, поблизу населеного пункту Курдюмівка, Донецької області, під час здійснення артилерійського обстрілу з боку противника, зникли безвісти. З урахуванням викладеного, враховуючи що під час проведення службових розслідувань не встановлено обставин добровільної здачі військовослужбовців Збройних сил України в полон, самовільного залишення ними військової частини, місця служби або дезертирства, просимо повідомити військову частину та підтвердити або спростувати факт потрапляння в полон вище зазначених військовослужбовців. 
Факт зникнення безвісти при виконанні бойового завдання в складі НОМЕР_2 стрілецького батальйону 3 стрілецької роти ОСОБА_3 також підтверджується поясненнями заступника командира 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону ОСОБА_5 від 10.10.2022 та головного сержанта 2 св 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону ОСОБА_6 від 10.10.2022. 
Відповідно до відповіді №10467/20/02-2025 від 02.09.2025 Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області, за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрито кримінальне провадження №12022221240001055, де потерпілою визначено мати зниклого ОСОБА_2 . 
Згідно відповіді Військової частини НОМЕР_1 №16819 від 30.08.2025 року, по теперішній час на адресу військової частини офіційної підтвердженої інформації від уповноважених органів щодо перебування солдата ОСОБА_3 в полоні держави-агресора не надходило. 
Відповідно до відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими №222/КШ/23015 від 05.09.2025 року до Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування вказаної особи у полоні, стану її здоров`я та місця утримання. 
Відповідно до відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 02.07.2025 станом на 27.06.2025 інформація про ОСОБА_3 від російської сторони до Секретаріату Уповноваженого не надходила. Будь-яка інша інформація про військовослужбовця в Секретаріаті Уповноваженого відсутня, а тому не може бути надана. 
Відповідно до відповіді Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріат уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) №44881/30?2025 від 13.07.2025 наявна інформація про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте станом на сьогодні інформація про його фактичне місцезнаходження, перебування в полоні або загибель відсутня. 
Відповідно до листа Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України №34.7-зв-4347 від 13.06.2025 «Під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження ОСОБА_3 , стан його здоров`я, перебування у полоні держави-агресора тощо на цей час Об`єднаним центром не отримувались». 
Відповідно до листа ДП "Український національний центр розбудови миру" №08 11/21788 від 13.06.2025: Підтвердження про перебування у полоні ОСОБА_3 від держави агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста Відсутня. Інформація про стан здоров`я ОСОБА_3 від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста: Відсутня. Підтвердження про перебування у полоні ОСОБА_3 держави-агресора з інших відкритих джерел: Відсутня. 
Під час надання правової допомоги Заявнику, ОСОБА_1 , неодноразово було вжито заходи з метою отримати від Військової частини НОМЕР_1 відомості щодо ймовірної загибелі його сина. Зокрема, 05.06.2025 було направлено звернення до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогою: 
1. Призначити та провести службове розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
2. Надіслати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином завірені копії службового розслідування, всіх матеріалів та додатків до нього щодо захоплення зникнення безвісті його сина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу: АДРЕСА_1 . 
3. Про результати розгляду скарги повідомити на зазначену мною адресу у встановлений законодавством України термін та продублювати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
12.08.2025 було направлено звернення до Міністерства оборони України з вимогою: 
1. В межах повноважень повідомити чи наявна інформація про перебування на території російської федерації військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Якщо так, то зазначити яка саме. 
2. В межах повноважень повідомити чи наявна інформація про місцезнаходження та стан здоров`я військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Якщо так, то зазначити яка саме. 
3. В межах повноважень повідомити чи надходила будь-яка інформація від Міжнародного комітету Червоного Хреста щодо військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Якщо так, то зазначити яка саме. 
4. В межах повноважень вжити заходів щодо ініціювання проведення перевірки перебування в полоні військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши точне місцезнаходження та стан здоров`я зазначеного військовослужбовця. 
5. В разі виявлення військовослужбовця НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в полоні - посприяти найшвидшому обміну військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , включивши його в Реєстр оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, держателем якого є державне підприємство «Український національний центр розбудови миру» та включення до списку для здійснення передачі військовополонених ворогів та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, відповідно до Порядку здійснення передачі військовополонених ворогів державі-агресору та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2022 р. № 441. 
6. В разі виявлення військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в полоні - вжити в межах компетенції всіх можливих заходів щодо визволення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ., з полону. 
7. В межах повноважень вжити заходів щодо ініціювання проведення перевірки здійснення командуванням військової частини НОМЕР_1 заходів щодо пошуку, встановлення місцезнаходження та стану здоров`я військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 18.09.1997 
8. У разі виявлення порушень в діях командування військової частини НОМЕР_1 ініціювати притягнення винних до відповідальності. 
9. В межах Ваших повноважень зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином завірені копії службового розслідування, всіх матеріалів та додатків до нього відносно захоплення у полон/зникнення безвісті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
10. Про результати розгляду скарги повідомити на зазначену мною адресу у встановлений законодавством України термін та продублювати на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідно до Витягу з акту службового розслідування від 04.11.2022 та витягом з наказу командира про результати службового розслідування підтверджується факт зникнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання завдань на позиціях РОП …. "...", розташованих поблизу населеного пункту Миколаївка Друга, Донецької області, внаслідок здійснення незаконними збройними формуваннями окупаційної влади російської федерації штурмових дій під прикриттям артилерійського обстрілу. Зв`язок з ним відсутній, здійснені пошукові заходи не дали результату, його місцезнаходження є невідомим і по даний час
Оголошення ОСОБА_3 померлим необхідне заявнику для проведення державної реєстрації його смерті та отримання свідоцтва про його смерть, а також для реалізації його спадкових прав та інших соціальних прав, пов`язаних із статусом члена сім`ї загиблого військовослужбовця, а відтак наведені заявником обставини та мета, з якою йому необхідно оголосити сина померлим, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку. Щодо дати смерті, враховуючи положення ч. 3 ст. 46 ЦК України, за якими фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті, доцільно визначити дату смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник заявника в судовому засіданні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Чугуївського ВД РАЦС надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. 
Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 надала заяву, в якій зазначила, що вони не володіють інформацією з приводу обставин справи, просить розглядати справу без їх участі.
Представник заінтересованої особи в/ч НОМЕР_1 надав заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі.
Суд, розглянувши заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 записано батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).
Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2022 №207 (а.с.10) ОСОБА_3 , солдата призваного за мобілізацією, який прибув для подальшого проходження військової служби із військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , відповідно до розпорядження начальника Генерального Штабу ЗСУ від 28.07.2022, з 08.08.2022 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, та призначено на посаду радіотелефоніста - лінійного наглядача взводу управління командира батареї і самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.
03.05.2023 на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 за №10/9911 складено сповіщення сім`ї №27 (копія а.с.10/2) про те, що її син старший стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_4 під час штурмових дій зі сторони противника зс рф в районі н.п. Миколаївка Друга, Донецької області, виконуючи бойове завдання у складі підрозділу ЗСУ.
Згідно копії наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 06.10.2022 №3790 (а.с.13) призначено службове розслідування по факту безвісти зниклих військовослужбовців військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдата ОСОБА_7 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., ……. З копії витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.11.2022 №2394 «Про результати службового розслідування по факту зникнення безвісти військовослужбовців військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдата ОСОБА_7 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., …… » (а.с.11, 12/2) вбачається наступне. Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2022 № 3790 «Про призначення службового розслідування по факту зникнення безвісти військовослужбовців військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдата ОСОБА_7 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., ……», на підставі рапорту підполковника ОСОБА_8 , командира НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2022, комісією у складі: голова комісії - старший лейтенант ОСОБА_9 , заступник командира з морально-психологічного забезпечення 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , члени комісії: старший лейтенант ОСОБА_10 , офіцер резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , капітан медичної служби ОСОБА_11 , ординатор евакуаційного відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти військовослужбовців військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдата ОСОБА_12 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., ……. Службовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовці військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдат ОСОБА_13 , ………, ….., ……, та військовослужбовці військової служби за контрактом …….., ……., …… зникли безвісти під час виконання службових (бойових) завдань, виконуючи завдання за призначенням по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в ході виконання завдань на позиціях ………«…….», розташованих поблизу н.п. Миколаївка Друга, Донецької області, внаслідок здійснення незаконними збройними формуваннями окупаційної влади російської федерації штурмових дій під прикриттям артилерійського обстрілу що мали місце ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 14.10 год. Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 витягу Журналу бойових дій НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 за 06.10.2022, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 близько 14:10 год., під час виконання завдань на позиціях ……. «……», розташованих поблизу н.п. Миколаївка Друга, Донецької області, зведеною ротою у складі військовослужбовців батальйону матеріального забезпечення, ремонтно-відновлювального батальйону та 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , з боку незаконних збройних формувань окупаційної влади російської федерації були здійсненні штурмові дій в бік ВОП ….. «……», в невідомій кількості. У зв`язку із застосуванням противником засобів радіо-електронної боротьби, зв`язок із зведеною ротою був втрачений, аеро-розвідку в повній мірі здійснити не було можливості через втрату двох квадрокоптерів. Здійснено доповідь по підпорядкуванню про загрозу втрати ……«…..». Для здійснення вогневого прикриття був застосований вогонь засобами старшого начальника 122 мм та 82 мм міномета по цілям, за викликом була застосована мобільна вогнева група у складі БРДМ-2 та розрахунків АГС-17 і СПГ-9. В ході штурмових дій противника, виконуючи бойові завдання за призначенням, перебуваючи в засобах індивідуального захисту зникли безвісти …….., ….., …….., ………, ……., , солдат ОСОБА_14 , ………, ….., ……, та військовослужбовці військової служби за контрактом …….., ……., ……. …….., ….., …….., ………, ……., , солдата ОСОБА_7 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., …… Проведені пошукові дії не дали результату. 07.10.2022 від підполковника ОСОБА_8 надійшла доповідь по факту поранення військовослужбовця військової служби за мобілізацією ……., …….., який отримав поранення ІНФОРМАЦІЯ_8 , під час здійснення масованого обстрілу позицій ВОП …., ….., розташованих поблизу н.п. Миколаївка Друга, Донецької області, шо мав місце в період часу з 20.00 по 22.30. Через велику інтенсивність бойових дій інформація про поранення даного військовослужбовця не була вчасно надана, а його відсутність було виявлено під час перевірки наявності особового складу, після закінчення штурмових дій противника що мали місце ІНФОРМАЦІЯ_4. У зв`язку із цим, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3855 від 07.10.2022, було призначено проведення окремого службового розслідування по факту поранення військовослужбовця військової служби за мобілізацією …… ……. За час проходження військової служби військовослужбовці військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдат ОСОБА_14 , ………, ….., ……, та військовослужбовці військової служби за контрактом …….., ……., ……, зарекомендували себе з позитивної сторони. З гідністю виконували свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини. Беручи до уваги вищевикладене, військовослужбовці військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдат ОСОБА_12 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., ……, зникли безвісти під час виконання службових (бойових) завдань, виконуючи завдання за призначенням по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Проведеними пошуковими заходами встановити місце знаходження вищевказаних військовослужбовців, їх тіл або останків не вдалось. Причинами та умовами, шо сприяли зникненню безвісти військовослужбовців військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдата ОСОБА_12 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., …… є штурмові дії під прикриттям артилерійського обстрілу з боку незаконних збройних формувань окупаційної влади російської федерації. Службовим розслідуванням неправомірних дій вищевказаних військовослужбовців не встановлено. Факт зникнення безвісти вищевказаних військовослужбовців підтверджується зібраними матеріалами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в Розділі [3] акту службового розслідування. Вказаним наказом наказано вважати безвісті зниклими зазначених військовослужбовців, в т.ч. ОСОБА_3 . Надано і копію доповіді по факту зниклих безвісті військовослужбовців військової служби за мобілізацією …….., ….., …….., ………, ……., , солдата ОСОБА_7 , ………, ….., ……, та військовослужбовців військової служби за контрактом …….., ……., …… (а.с.14, документ не в повному обсязі, дата, підпис відсутні); копію листа в/ч НОМЕР_1 від 23.10.2022 №1583, адресованого Об`єднаному центру з координації та звільнення незаконно позбавлених волі осіб внаслідок збройної агресії рф СБУ щодо проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , в т.ч. ОСОБА_3 (а.с.15, тільки перший аркуш).
В справі також наявні матеріали службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_3 (а.с.24-33), а в т.ч.:
- витяг з акту службового розслідування по факту зникнення безвісти військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , в т.ч. ОСОБА_3 від 04.11.2022 (а.с.24-25);
- витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 06.10.2022 №3790 про призначення службового розслідування (а.с.26);
- копія рапорту ОСОБА_15 від 06.11.2022 (а.с.26/2);
- копія доповіді про факту зниклих безвісти військовослужбовців (а.с.26/2-27);
- копія витягу з Журналу ведення бойових дій (а.с.27/2-28);
- копія листа в/ч НОМЕР_1 від 23.10.2022 №1583 (а.с.28/2);
- копія листа в/ч НОМЕР_1 , адресованого Координаційному штабу з питань поводження з військовослужбовцями (а.с.29);
- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2022 №207 (а.с.29/2);
- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2022 №261 про призначення ОСОБА_3 на посаду старший стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 (а.с.29/2);
- копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України стосовно ОСОБА_3 (а.с.30);
- копія військового квитка на ім`я ОСОБА_3 (а.с.30-31)
- копія паспорта ОСОБА_3 (а.с.31);
- копія службової характеристики стосовно ОСОБА_3 (а.с.31/2);
- копія пояснень ОСОБА_5 від 10.10.2022, згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_4 на РОП 30430 «ШАТЛ» виконувала завдання зведена рота у складі військовослужбовців батальйону матеріального забезпечення, ремонтно-відновлювального батальйону та 3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону, до складу якої входили в т.ч. ОСОБА_3 ; приблизно з 8 години розпочався артилерійський обстріл, близько 14:10 год. противник почав здійснювати штурмові дії; після завершення активних бойових дій було виявлено, що військовослужбовці (в т.ч. ОСОБА_3 ) зникли безвісти (а.с.32);
- копія пояснень ОСОБА_6 від 10.10.2022 з аналогічними твердженнями (а.с.32/2-33)
Надано і витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20240802-173 від 02.08.2024 (а.с.12), згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Чугуїв з 16.05.2024 рахується безвісті зниклим як особа рядового або начальницького складу, зник на території бойових дій (під час воєнних дій); розшук проводиться в рамках КП №12022221240001055 від 24.11.2022 Бахмутським РВП ГУНП в Донецькій області.
Згідно копії листа СУ ГУНП в Донецькій області від 02.09.2025 за №10467/20/02-2025 на запит адвоката Лихачова Р.Б. (а.с.15/2) повідомляється, що у провадженні СВ Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 12022221240001055, розпочате 24.11.20223 за заявою громадянина ОСОБА_16 , який є рідним братом зниклого безвісти, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Досудове розслідування у вказаному провадженні здійснюється групою слідчих, старшим якої призначено слідчого СВ Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_17 . Вивченням матеріалів КП № 12022221240001055 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у ньому не має процесуального статусу потерпілого. Статус потерпілого має громадянка ОСОБА_2 (матір зниклого безвісти ОСОБА_3 ), яка має право, згідно з вимогами ст. 56 КПК України, на отримання інформації про результати досудового розслідування, копій документів, тощо. У зв`язку з чим надати відомості неможливо.
З копії листа в/ч НОМЕР_1 від 30.08.2025 за №16819 (а.с.16) вбачається, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , відповідно до акту службового розслідування, та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 облікований, як такий, що з ІНФОРМАЦІЯ_4 зник безвісти під час виконання завдань за призначенням спрямованих на забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації поблизу населеного пункту Миколаївка Друга, Донецької області. З метою встановлення місцезнаходження солдата ОСОБА_3 , військовою частиною і надалі проводяться розшукові заходи, а саме: в установленому порядку було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_9 про факт зникнення безвісти військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_3 для подальшого вручення сповіщення про дану подію родичам зниклого; з метою отримання інформації щодо можливого потрапляння у полон до країни-агресора а також отримання інших відомостей надіслано відповідні запити до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими та Об`єднаного центру з координації, пошуку та звільнення незаконно позбавлених волі осіб внаслідок збройної агресії російської федерації Служби безпеки України, Центрального управління Служби безпеки України; з мстою пошуку відомостей про місцезнаходження безвісти зниклих, постійно здійснюються моніторинг телеграм-каналів (українських а також незаконних збройних формувань російської федерації), а також інших інтернет ресурсів та засобів масової інформації; ведеться співпраця із військовими шпиталями, а також іншими медичними закладами щодо потрапляння до них осіб без документів та без свідомості; проводиться обмін інформацією між відповідними структурними підрозділами правоохоронних органів до компетенції яких належить пошук зниклих безвісти осіб; проводяться інші розшукові заходи згідно Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті за особливих обставин», наказів Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 606 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» та від 26.05.2014 № 333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних сил України». По теперішній час на адресу військової частини офіційної підтвердженої інформації від уповноважених органів щодо перебування солдата ОСОБА_3 , в полоні держави-агресора не надходило. Військова частина НОМЕР_1 на постійній основі у взаємодії з державними та правоохоронними органами України продовжує здійснювати координації пошуку з метою якнайшвидшого встановлення місцезнаходження кожного зниклого безвісти військовослужбовця. Військовою частиною НОМЕР_1 прийняті міри щодо надання солдату ОСОБА_3 статусу учасника бойових дій. ОСОБА_3 надано статус учасника бойових дій. До вказаного листа додано витяг з акту службового розслідування по факту зникнення безвісти військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , в т.ч. ОСОБА_3 від 04.11.2022 (а.с.16/2-17), витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.11.2022 за №2394 (а.с.18). 
Згідно копії листа з Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 05.09.2025 за №222/кш/ НОМЕР_4 (а.с.19) в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про ОСОБА_3 ; до штабу не надходили повідомлення від Міжнародного комітету Червоного хреста або зі сторони рф про перебування вказаної особи у полоні, стану її здоров`я та місця утримання.
З копії листа Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 30.06.2025 за №55368.4/Л-35973.3/25/42.1.1 (а.с.20) вбачається, що станом на 27.06.2025 інформація про ОСОБА_3 від російської сторони до Секретаріату Уповноваженого не надходила; будь-яка інша інформація про військовослужбовця в Секретаріаті Уповноваженого відсутня.
З копії листа Управління з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (Секретаріатом Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин) МВС України (далі - Управління (Секретаріат Уповноваженого) за №44881/302025 від 13.07.2025 (а.с.21) в розпорядженні Управління (Секретаріату Уповноваженого) наявна інформація про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте станом на сьогодні інформація про його фактичне місцезнаходження, перебування в полоні або загибель відсутня; відомості про ОСОБА_3 внесені до Реєстру, 16.05.2024 він набув правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин; за інформацією Національної поліції України, досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12022221240001055 за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 статті 115 Кримінального Кодексу України, проводиться слідчим підрозділом Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області, слідчий Давидов М. М.; на цей час місцезнаходження ОСОБА_3 залишається невстановленим. Його оголошено в розшук як зниклого безвісти, відповідні відомості внесено до обліку інформаційної підсистеми «Розшук» інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України». Поліція вживає заходів, спрямованих на отримання відомостей про долю зниклого, та перевіряє інформацію, яка може сприяти його розшуку; за інформацією державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», яке згідно з розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 17.03.2022 № 228-р «Про визначення державного підприємства, яке виконує функції Національного інформаційного бюро» та від 31.05.2022 № 434-р «Питання виконання Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року» виконує функції Національного інформаційного бюро, станом на тепер підтвердження про перебування у полоні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутнє.
Згідно копії листа з Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 13.06.2025 за №34.7-зв-4347 (а.с.22) в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 ; під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями відомості про місцезнаходження ОСОБА_3 , стан його здоров`я, перебування у полоні держави-агресора тощо на цей час Об`єднаним центром не отримувались; Об`єднаний центр продовжує здійснювати співпрацю з органами державної влади в рамках координації пошуку, звільнення кожного українського оборонця, в т.ч. зниклого військовослужбовця ОСОБА_3 .
Згідно копії виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора від 13.06.2025 за №08-11/21788, наданої ДП «Український національний центр розбудови миру» (а.с.22/2) стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердження про перебування у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста: відсутня, інформація про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста: відсутня, підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших відкритих джерел: відсутня.
Судом отримано наступні документи:
- копію листа з ГУНП в Харківській області від 03.11.2025 за №289999-2025 (а.с.53-54, оригінал а.с.63-64), згідно якого згідно з обліками ІАС «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» станом на 01.11.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у державному розшуку за Чугуївським РУП ГУНП в Харківській області з 25.11.2022, КП №12022221240001055 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, як особа, зникла безвісти за особливих обставин; згідно з даними ІП «Адмінпрактика» ОСОБА_3 станом на 01.11.2025 до адміністративної відповідальності не притягується; в підрозділах поліції звернення ОСОБА_3 в період з ІНФОРМАЦІЯ_4 по теперішній час не зареєстровані;
- копію листа з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 03.11.2025 за №19/86923-25-Вих (а.с.55/2) згідно якого відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з ІНФОРМАЦІЯ_4 по 03.11.2025 в Базі даних не виявлено;
- лист з ВД РАЦС у Харківській області від 03.11.2025 за №35460/42776-10-25/15.6 (а.с.56), з якого вбачається виявлення актового запису про народження №230 від 22.10.1997, складений Чугуївським ВД РАЦС на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть та народження дітей стосовно ОСОБА_3 не виявлено;
- лист з ГУ ДПС у Харківській області від 03.11.2025 за №22961/5/20-40-12-03-09 (а.с.59) щодо джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору з 01.10.2022 по 30.09.2025 по ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (а.с.60-61), з якої вбачається нарахування виплати військовослужбовцям з в/ч НОМЕР_1 за період з жовтня 2022 по вересень 2025 щомісячно ( відомості відсутні тільки за період листопад 2022 - грудень 2022);
- лист з ГУНП в Харківській області від 03.11.2025 №289999-2025 (а.с.63-64), згідно якого згідно з обліками інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягненню особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 01.11.2025 гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у державному розшуку за Чугуївським районним управлінням поліції ГУНП в Харківській області з 25.11.2022, кримінальне провадження № 12022221240001055 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, як особа, зникла безвісти за особливих обставин; згідно з даними ІП «Адмінпрактика» громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.11.2025 до адміністративної відповідальності не притягується; звернення в підрозділах поліції від імені ОСОБА_3 в період з ІНФОРМАЦІЯ_4 по теперішній час не зареєстровані.
Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно норм ЦК та ЦПК України, рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (глава 4 «Розгляд судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою» ЦПК).
Оголошення особи померлою необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК).
Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно зберіглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
При цьому заявник повинен мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.
Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): 
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Із пояснювальної записки до проекту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».
Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Важливим під час розгляду цієї справи є історичний контекст виникнення приписів частини другої статті 46 ЦК України. Його аналіз дозволяє зрозуміти, які суспільні та правові умови стали підґрунтям для її впровадження, а також як зміни у законодавстві відбивають потреби суспільства в різні часові періоди.
У Цивільному кодексі Української РСР 1963 року був подібний припис: відповідно до частини другої статті 21 цього Кодексу військовослужбовець або інший громадянин, який пропав без вісті в зв`язку з воєнними діями, може бути в судовому порядку оголошений померлим не раніше, ніж після закінчення двох років з дня закінчення воєнних дій.
Подібне регулювання у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року склалося після Другої світової війни. У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.
За останні десятиріччя суспільні відносини зазнали докорінних змін, зокрема завдяки розвитку технологій, тому законодавець у чинному ЦК України передбачив скорочений шестимісячний строк, якого не було передбачено у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року.
Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.
Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.
Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.
Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).
Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25 - 26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48).
За висновками Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)).
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)).
Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.
Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України).
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Так, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2026 у справі №615/129/25 (провадження № 61-1513 св 26) «Касаційний цивільний суд нагадує, що у справі № 755/11021/22, формулюючи висновки, Велика Палата Верховного Суду виходила з того (див. пункт 45 постанови), що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовувала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (див. пункти 58-61 постанови Великої Палати Верховного Суду).
У пунктах 62, 65, 66 постанови у справі № 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала: «Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.
Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу».
У підсумку Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: «… шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість» (див. пункт 82 постанови).
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
В ухвалі від 16 квітня 2026 року у справі № 671/132/25 (провадження № 14-22цс26) про повернення на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду справи № 671/132/25 Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин для прийняття до розгляду цієї справи з метою відступу (конкретизації) від попереднього правового висновку у справі № 755/11021/22.
Очевидно, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) не формулювала висновок для ситуації, коли територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця, на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником.
Обставини справи, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, стосувались подій, коли ймовірна загибель фізичної особи сталась на території, де велись активні бойові дії, а після їх завершення території залишилась під контролем України.
Оскільки за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця ОСОБА_2 на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником; у суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув, то відлік строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України може бути здійснений у цій справі з 13 грудня 2023 року.
Такий висновок суду не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 109 постанови).
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області), від 04 березня 2026 року у справі № 761/684/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 13 березня 2026 року в справі № 352/1828/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісти в районі с. Роботине Пологівського району Запорізької області).
На переконання колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, розширювальне тлумачення частини другої статті 46 ЦК України, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями.»
Так судом встановлено, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, станом на 16.03.2026, Світлодарська міська територіальна громада Бахмутського району Донецької області, до складу якої входить н.п. Миколаївка Друга, відносилася до території, які тимчасово окуповані російською федерацією з 06.09.2022.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що є підстави припускати з високим ступенем вірогідності, що військовослужбовець ОСОБА_3 , ймовірно, загинув за особливих обставин ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок здійснення незаконними збройними формуваннями окупаційної влади російської федерації штурмових дій під прикриттям артилерійського обстрілу поблизу н.п. Миколаївка Друга Донецької області, де на цей момент знаходився військовослужбовець ОСОБА_3 під час захисту Батьківщини та виконання бойового завдання й забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про оголошення ОСОБА_3 померлим. 
Керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст. 305-308, 352, 354 ЦПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Мін`Юст (м. Харків), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_5 - померлим.
Місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_5 , вважати с. Миколаївка Друга Бахмутського району Донецької області.
Днем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_5 , вважати дату ймовірної загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О. О. Золотоверха
Присяжні Д.І. Репринцев

С.П. Черничка