Справа № 307/1969/25
Провадження № 2/307/683/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В: 

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання шлюбу недійсним. В обґрунтування вимог зазначила, що 23 лютого 2024 року між її сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 , був укладений шлюб, який був зареєстрований Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та зроблено відповідний актовий запис за № 35. Украдений шлюб між її сином та відповідачкою є фіктивним, без наміру створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя. На час укладення шлюбу її син проходив військову службу у Збройних Силах України у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Реєстрація фіктивного шлюбу відповідачці була потрібна так як вона претендувала на статус члена сім`ї як «Учасника бойових дій» з метою отримання пільг передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011- ХІІ та іншими соціальними нормативними актами України.
Зареєструвавши шлюб з відповідачкою її син через два дні повернувся до військової частини ЗСУ і більше ніколи з відповідачкою не зустрічався. З моменту укладення шлюбу її син з відповідачкою спільно взагалі не проживали, не мали ніякого спільного бюджету, спільного господарства не вели. Відповідачка постійно проживала за місцем проживання своїх батьків в АДРЕСА_2 . За місцем проживання її сина в їх квартирі відповідачка не прожила ні одного дня. Між ними не склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, не були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків. Про відсутність між ними бажання виконувати взаємні права та обов`язки підтверджується тим, що ще будучи на військовій службі у ЗСУ і приймаючи участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України її син, ОСОБА_5 , ще у червні 2024 року написав особисте розпорядження на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 100% (сто) відсотків в користь своєї сестри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке засвідчене командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_8 . 
Окрім того небажання ОСОБА_5 створювати з відповідачкою сім`ю підтверджується тим, що 21 березня 2025 року ним було подано до Тячівського районного суду Закарпатської області позовну заяву про розірвання шлюбу, справа 307/1010/25. 25 березня 2025 року постановлено ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області про залишення позову без руху з наданням п`ять днів на усунення недоліків. На другий день 26 березня 2025 року її син ОСОБА_5 будучи вірний військовій присязі, виявивши стійкість та мужність при захисті Батьківщини в районі населеного пункту Нове, Краматорського району Донецької області під час ворожої атаки дронами, внаслідок скиду з дрона противника отримав поранення не сумісні з життям, що призвело до його смерті, що видно із сповіщення про загибель від 30 березня 2025 року № 4841 начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_9 . 
Реєстрація між відповідачкою та її сином шлюбу порушує її права як законного спадкоємця першої черги. За весь період часу перебування у шлюбі відповідачка взагалі не турбувалася за її сина як за чоловіка, який проходив військову службу, не підтримувала його морального стану, фізичного стану. Ні одного разу не надіслала йому теплого одягу, їжі, лікарства. Військовослужбовці на фронті близькі до ризику бути пораненими, травмованими, або захворіти від переохолодження. Будь-яких дій направлених на хоч маленьку турботу відносно людини як до свого чоловіка відповідачка взагалі ні разу не здійснила і не намагалася цього зробити. 18 вересня 2024 року її син отримав осколкове поранення голови, в праву скроневу ділянку внаслідок попадання бойового снаряду в окоп. Так як поранення на його думку було не складним, з його слів, один осколок витягнув сам. Після того в даній ділянці поранення сталося нагноєння. Відповідачка не здійснила ніякої дії на надання будь-якої допомоги. На повідомлення побратимами відповідачці про поранення її чоловіка вона висловилася у відповідь на таке нецензурними словами. 03 жовтня 2024 року у Павлоградській лікарні Дніпропетровеької області її сину було зроблено операцію по видаленню осколків, але відповідачка знаючи про проведення операції з слів родичів ніяким чином не реагувала, навпаки висловлювалася щодо скорішої смерті ОСОБА_5 з метою отримання грошової допомоги. Коли 09 грудня 2024 року ОСОБА_5 внаслідок бойових дій пошкодив ногу, відповідачка, будучи також повідомленою про травмування  ОСОБА_5 ніяким чином не зреагувала. Коли в січні 2025 року ОСОБА_5 приїхав додому пересуваючись з допомогою милиць відповідачка не хотіла його відвідати як дружина,а навіть відмовилася з ним зустрічатись. За весь час перебування ОСОБА_5 не передала ні однієї передачі на фронт її сину, що вказує про відсутність турботи між подружжям та матеріальної допомоги для свого чоловіка як від дружини. Звертає увагу про цинічну поведінку відповідачки, що навіть після смерті вона не сприймала її сина як чоловіка взагалі не прийшовши на похорон. Не надала ніякої матеріальної, фінансової або психологічної підтримки щодо проведення похоронної церемонії, що можуть підтвердити всі присутні на похованні її сина ОСОБА_5 . Оглядаючи сайти в мережі інтернет, де її сина ховають як героя, що захищав нашу Державу, про «дружину» взагалі нема ніяких відомостей та взагалі ніяких спогадів. Ніякої інформації щодо статусу як одруженого ОСОБА_5 , вся інформація складається щодо загибелі молодого 22 річного хлопця. Факт відсутності відповідачки на похованні ОСОБА_5 також підтверджується фотографіями. 
Разом з тим звертає увагу суду, що свідок ОСОБА_10 , вказує про відсутність будь-якої тривалості спільного проживання між її сином та відповідачкою. Будучи у короткочасній відпустці за місцем проживання її син проживав у себе вдома, а також декілька днів жив та ночував за місцем проживання свідка ОСОБА_10 у АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 рухався на милицях, але відповідачка не то щоб відвідала його, взагалі нічого про себе не повідомляла. Аналогічні свідчення можуть надати інші свідки, знайомі та сусіди за її місцем проживання, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Вона є спадкоємцем першої черги після смерті сина ОСОБА_5 тому укладення шлюбу з ОСОБА_4 порушує її право на спадкування рухомого та нерухомого майна ОСОБА_5 , що і змусило її звернутися до суду з цим позовом. 
Враховуючи викладене, просить суд визнати недійсним з моменту реєстрації шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрований 23 лютого 2024 року Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 35 та анулювати актовий запис про реєстрацію зазначеного шлюбу від 23 лютого 2024 року № 35 Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
04 червня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
12 серпня 2025 року від позивачки ОСОБА_3 надійшли до суду письмові пояснення, де зазначає наступне. Звертає увагу, що її син ОСОБА_5 завжди був відповідальною особою та сам звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з готовністю захищати інтереси нашої країни. 05 січня 2023 року уклав контракт з військовою частиною НОМЕР_2 і без всякого сумніву пішов на війну захищати нашу державу. З громадянкою ОСОБА_4 її син ОСОБА_5 взагалі не був знайомий. Як вони познайомились за яких обставин їй достеменно невідомо. 23 лютого 2024 року її син ОСОБА_5 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб у Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 35. До укладення шлюбу її син не зустрічався з відповідачкою та практично не спілкувався. Вона говорила сину, що немає необхідності укладати шлюб з невідомою жінкою, але син сказав, що йому потрібно укласти фіктивний шлюб з метою підвищення по кар`єрі. Відомості про укладення шлюбу йому потрібно надати до штабу його військової частини. Її син ОСОБА_14 був командиром мінометного взводу. Син мав намір перейти на вищу посаду та по можливості отримати військове звання офіцера. Як пояснював син рішення про переведення на вищу посаду приймається командиром, виходячи з потреб служби та оцінки загальної ситуації військовослужбовця. Сімейний стан може бути одним із факторів, що враховуються при цьому. Окрім того, під час знайомства відповідачка зразу проявила фінансово-корисливий інтерес до нього та запропонувала йому у відповідь укласти фіктивний шлюб, з метою отримання нею статусу як члена сім`ї «Учасника бойових дій» з метою отримання пільг передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (стаття 12 Закону) та іншими соціальними нормативними актами України. Після укладення цього фіктивного шлюбу ОСОБА_14 не проживши ні одного дня з відповідачкою зразу повернувся на війну. 
З часу укладання шлюбу і до самої смерті її син ОСОБА_14 та відповідачка мешкали порізно один від одного, не вели спільного господарства та не підтримували шлюбних відносин. Навпаки відповідачка вела розгульний та аморальний спосіб життя. Про своє вільне та не заміжнє життя вона викладала фотографії в соціальних мережах. Будь-якої інформації про те, що вона в шлюбі з її сином вона не згадувала та приховувала цей факт. Тільки після смерті ОСОБА_15 відповідачка змінила статус і зрозумівши, що може отримати матеріальну вигоду, почала заявляти про себе як дружина. Вона особисто займалася організацією поховання сина в чому велику допомогу надали побратими сина ОСОБА_15 та працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ця втрата - непоправимий біль для всіх, хто знав її сина, хто пишався його відвагою та відданістю Батьківщині. Всі родичі та друзі ОСОБА_15 та навіть незнайомі віддали шану пам`яті загиблого ОСОБА_16 , її сина ОСОБА_15 . Тільки відповідачка ігнорувала пам`ять її сина. Взагалі не прийшла на похорон ОСОБА_15 . 
13 серпня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області задоволено клопотання позивачки ОСОБА_3 про виклик та допит свідків. Викликано для допиту у судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Клопотання представника відповідачки ОСОБА_17 – адвоката Онуфрія Д.В. про виклик та допит свідків задоволено. Викликано для допиту у судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_18 ,  ОСОБА_19 .
10 вересня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області клопотання позивачки ОСОБА_3 про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду задоволено. В задоволенні клопотання представника відповідачкиОСОБА_4  – адвоката Онуфрія Д.В. про поновлення строку для подання відзиву відмовлено. Відзив представника відповідачкиОСОБА_4  – адвоката Онуфрія Д.В. на позовну заяву залишено без розгляду.
07 жовтня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області клопотання представника відповідачки  ОСОБА_4 – адвоката Онуфрія Дмитра Васильовича про долучення доказів у цивільній справі залишено без розгляду.
07 жовтня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 підтримала позовну заяву в повному обсязі та просила позов задовольнити.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити.
Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає такий є безпідставним. Крім того зазначив, що докази на обґрунтування позовних вимог до позовної заяви не долучено. Відповідачка стверджує, що любила ОСОБА_5 та шлюб було укладено за взаємною згодою з наміром створення сім`ї. Шлюб був укладений в органах ДРАЦС, були присутні гості як з боку ОСОБА_20 так і з боку відповідачки ОСОБА_21 , також була присутня і позивачка. Під час укладення шлюбу, жодних заяв що шлюб укладається без вільної згоди подружжя не було.
Представник третьої особи Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи провести за його відсутності. Вирішення справи залишає на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона була знайома ОСОБА_5 та одного разу вона в нього запитувала навіщо він одружується, на що він відповів, що це необхідно для документів у військову частину. Також він повідомив, що буде платити відповідачці, але яку суму не зазначив. З відповідачкою ОСОБА_17 вона познайомилася після реєстрації шлюбу. Коли ОСОБА_5 загинув, то відповідачка почала викладати у соціальні мережі фотографії. Відповідачка навіть не була присутня під час поховання ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_14 був живий, то він не був потрібний відповідачці. Тому вона вважає, що цей шлюб фіктивний. Відносини між позивачки і відповідачки під час укладення шлюбу були нормальні, а після смерті ОСОБА_15 стали неприязні. Позивачка ОСОБА_3 не хотіла бачити невістку відповідачку ОСОБА_17 на похороні сина. ОСОБА_5 із відповідачкою ОСОБА_21 разом не проживали. Їй було відомо про реєстрацію шлюбу та її запрошували на весілля, однак вона не була на ній присутня.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 приїхав додому та домовився із відповідачкою ОСОБА_17 щодо укладення шлюбу, бо йому потрібні були документи у військову частину. ОСОБА_5 повідомляв їй, що заплатить ОСОБА_22 . На весіллі у ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_17 вона була присутня і після весілля ОСОБА_14 через 2-3 дні поїхав у військову частину. До моменту укладення шлюбу з ОСОБА_5 вони спілкувалися та він їй пропонував одружитися. Між позивачкою та відповідачкою були нормальні відносини. Також зазначила, що відповідачка їй повідомляла, що з ОСОБА_15 зареєструє шлюб, оскільки це йому необхідно для документів. Після весілля вона з відповідачкою не спілкується. 
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 не планував проживати разом із відповідачкою ОСОБА_17 , бо з його слів йому потрібно було тільки зареєструвати шлюб, щоб були підстави частіше приїжджати додому із військової частини та мати відповідні пільги. Весілля святкували у с. Лази, Тячівського району, Закарпатської області та вона була там присутня. Реєстрація шлюбу проходила у м. Тячів. Як їй відома мама відповідачки наполягала на святкуванні. Під час святкування відповідачка постійно спілкувалася з своєю подругою. Після весілля ОСОБА_5 пішов з хлопцями проводити час, а відповідачка поїхала додому. На третій день після весілля ОСОБА_5 поїхав у військову частину. Шлюб між ними був фіктивним. Можливо відповідачці цей шлюб був потрібний. Про що саме ОСОБА_5 домовилися з відповідачкою їй не відомо. Вона була на похованні ОСОБА_5 та відповідачку ОСОБА_17 там не бачила. Про те, що ОСОБА_5 та відповідачка до реєстрації шлюбу зустрічалися вона не бачила. У позивачки і відповідачки були нормальні відносини, які відносини на даний час її невідомо.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб 23 лютого 2024 року у Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,про що зроблено актовий запис № 35. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_23 (а.с.13).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 20 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Україна вбачається, що  ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження було зроблено відповідний актовий запис за № 7 та батьком якого зазначено ОСОБА_24 , а матір`ю ОСОБА_3 (а.с.12).
Із довідки КНП «ПЛІЛ» ПМР №2392 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу від 07 жовтня 2024 року первинних медичних карток, виписки із медичної картки стаціонарного хворого №8573 та фототаблиці, відомо що ОСОБА_5 перебував у стаціонарі з 03 жовтня по 07 жовтня 2024 року (а.с.14-19).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_5 від 02 лютого 2025 року відомо, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_6 (а.с.20). 
Відповідно до сповіщення про загибель ІНФОРМАЦІЯ_4 №4841 від 30 березня 2025 року адресованого ОСОБА_3 відомо, що їїсин, командир мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнятий на військову службу за контрактом військовою частиною НОМЕР_2 05 січня 2023 року, вірний військовій присязі, виявивши стійкість та мужність при захисті Батьківщини, ІНФОРМАЦІЯ_6 в районі населеного пункту Нове Краматорського району Донецької області під час ворожої атаки дронами, внаслідок скиду з дрона противника отримав поранення не сумісні з життям. Подія настала під час участі військовослужбовця у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.26).
Із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 виданого Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05 квітня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 про що зроблено відповідний актовий запис №63. Місце смерті селище Нове, Краматорський район, Донецької області (а.с.31).
Відповідно до змісту публікації веб-сайту Mukachevo.net відомо, що Тячів провів в останню дорогу ОСОБА_25 ; у Тячеві попрощалися з 22-річним командиром мінометного взводу, молодшим сержантом ОСОБА_26 . Також до статті долучені фото (а.с.21-23).
Із письмової заяви - пояснення у справі про визнання шлюбу недійсним ОСОБА_10 від 28 травня 2025 року зареєстрованої в реєстрі за №1892 приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бенчак М.Т. відомо, що шлюб між його товаришем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був створений фіктивно. За нього він почув інформацію пізніше від товаришів. Шлюб був тільки направлений на користь ОСОБА_22 , яка мала намір отримати статус дружини військовослужбовця, учасника бойових дій та отримати пільги. Крім того, на його думку мета ОСОБА_22 була тільки корислива, щоб при нагоді виманювати від ОСОБА_15 грошові кошти. Ніякий шлюб з подальшим спільним проживанням з ОСОБА_5 вона не укладала, що було видно по її поведінці. Як йому було відомо із слів його товариша самого ОСОБА_15 він також не мав бажання з нею проживати. Була тільки така думка допомогти в деякій мірі матеріально зокрема надати їй можливість отримувати пільги як дружині військовослужбовця, учасника бойових дій. Що шлюб між ними був складений формально то було видно із їх дій та відносин одне до одного. ОСОБА_22 взагалі не відвідувала ОСОБА_15 навіть коли він приїжджав з пошкодженнями ноги. Вона навіть не приходила до нього, хоч він і пересувався за допомогою милиць. Одночасно сам ОСОБА_14 не чекав її або від неї якоїсь допомоги. Хоча вона ніколи і не мала наміру йому допомагати. З їх життєвих відносин та поведінки було видно, що вони не сприймають один одного як подружжя. Між ними не було ніякої поваги, або турботи. Коли ОСОБА_15 було поранено, та йому згодом робили операцію, ОСОБА_22 в той час і не думала про якусь допомогу ОСОБА_15 або про його турботу. Декілька разів ОСОБА_14 ночував у нього вдома, але ОСОБА_22 взагалі не відвідувала його хоча він був важко хворий. Після реєстрації шлюбу вони не зустрічалися. Навіть коли його товариш ОСОБА_5 загинув на війні його дружина навіть не прийшла на похорон. Не захотіла провести хоч і фіктивного чоловіка в його останню путь. Це все вказує на негативне та бездушне віднесення ОСОБА_22 до ОСОБА_15 (а.с.24).
Із письмової заяви - пояснення у справі про визнання шлюбу недійсним ОСОБА_12 від 28 травня 2025 року зареєстрованої приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бенчак М.Т. відомо, що позивачка ОСОБА_3 є мамою покійного сусіда ОСОБА_5 з яким вона проживала неподалік. Про те, що він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 їй взагалі нічого невідомо. Так як вона тривалий час проживала по сусідству з сім`єю ОСОБА_23 вона ніколи не бачила ОСОБА_5 з дружиною. Весь час їхнього знайомства вона знала його як неодруженого чоловіка. Жодного дня у них вдома не проживала як невістка ОСОБА_6 . ОСОБА_14 при житті поводився як неодружена особа. Ні з ким не проживав спільно, та не вів спільне господарство. ОСОБА_14 жодного разу не говорив про дружину, про необхідність турбуватися про неї, щось їй купувати. Навіть після смерті ОСОБА_5 вона нікого не бачила в якості дружини покійного. Якщо ОСОБА_14 і зареєстрував шлюб з якою жінкою то точно вже фіктивно (а.с.25).
Із письмової заяви - пояснення у справі про визнання шлюбу недійсним ОСОБА_11 від 28 травня 2025 року зареєстрованої в реєстрі за №1945 приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бенчак М.Т. відомо, що позивачка ОСОБА_3 є мамою її покійного товариша ОСОБА_5 . Про те, що ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 їй не було відомо нічого. Згодом з слів їхніх спільних знайомих вона дізналася про реєстрацію даного шлюбу. До реєстрації цього шлюбу вона віднеслася негативно. Шлюб був зареєстрований точно не для створення сім`ї. Як можна назвати створення сім`ї коли зразу після реєстрації шлюбу ОСОБА_14 та ОСОБА_22 почали проживати окремо. У них не було нічого спільного, ні житла, ні майна і вона ніколи не чула з їх слів, щоб вони хотіли собі щось купити для домашнього господарства. Може ствердити про відсутність між ними сімейних відносин. Окрім того, що між ним не було спільного життя та побуту, набутого майна. У них взагалі була незацікавленість про їх спільне майбутнє. При випадкових зустрічах з ОСОБА_5 в розмовах ніколи не згадував за ОСОБА_22 як дружину. ОСОБА_14 поводився в житті як не одружений, що немає сім`ї. Про те, що у нього зареєстрований шлюб, він взагалі нікому не розповідав. Вона жодного разу не бачила їх разом як подружжя. ОСОБА_14 з ОСОБА_22 ніколи не відвідували ніякі заклади, магазини або інші місця. Вони поводилися як чужі люди. Коли ОСОБА_14 отримав поранення ОСОБА_22 ніяким чином не відреагувала. Їй взагалі невідомо про якісь випадки під час лікування ОСОБА_15 щоб ОСОБА_22 його відвідувала, купляла ліки, турбувалася про нього. ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5 навіть не поцікавилася про нього, нікому із родичів не подзвонила. Крім того ОСОБА_22 взагалі не прийшла на похорон ОСОБА_15 . Тому на її думку цей шлюб був зареєстрований тільки з якоюсь вигодою скоріше для ОСОБА_22 (а.с.32-33).
Згідно особистого розпорядження на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги від 12 червня 2024 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ст.солдат ОСОБА_5 розпоряджається 100% одноразової виплати у разі його смерті (загибелі) виплатити його сестрі ОСОБА_27 (а.с.27).
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року у справі №307/1010/25 позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_17 про розірвання шлюбу повернуто позивачу (а.с.30).
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 1 СК України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ч. 1 ст. 24 СК України).
Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.
Сімейний союз жінки та чоловіка після реєстрації шлюбу породжує певні правовідносини між подружжям, породжує взаємні права і обов`язки. Виникають особисті немайнові та майнові відносини, наявність певних прав і обов`язків подружжя для забезпечення і реалізації прав членів сім`ї.
Згідно з ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Під час розгляду справ про визнання шлюбу недійсним судам необхідно мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.
При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 41 СК України).
У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме з речей неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16-ц.
Шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім`ю.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 761/11845/19.
Відповідно до ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України).
У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16-ц Верховний Суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.
Звертаючись до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним сторона позивача посилалась на те, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено 23 лютого 2024 року без наміру створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя, а реєстрація фіктивного шлюбу відповідачці була потрібна так як вона претендувала на статус члена сім`ї як «Учасника бойових дій» з метою отримання пільг передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011- ХІІ та іншими соціальними нормативними актами України. Також позивачка вказує, що шлюб є фіктивним, оскільки вони проживали окремо, не вели спільного господарства.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_17 уклали фіктивний шлюб, зокрема, без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Враховуючи добровільність реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_17 шлюбу, намір створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, твердження про фіктивність укладеного шлюбу є безпідставними.
Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів фіктивності шлюбу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_17 . 
Так, судом було встановлено, що шлюб був укладений за взаємною згодою ОСОБА_5 та ОСОБА_17 , волевиявлення сторін на укладання шлюбу було добровільним та шлюб був укладений з метою створити сім`ю. Про що свідчить проведення святкової церемонії укладання шлюбу, що не заперечувала позивачка та підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_11 . 
Тривале непроживання подружжя у зв`язку із роботою, зокрема, у цій справі пов`язане із проходження військової служби не вказує на фіктивність укладеного шлюбу.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 1 липня 2021 року у справі №295/472/18 (провадження № 61-11734св20).
Дії самого ОСОБА_5 , який мав намір саме розірвати шлюб, а не визнати його недійсним, про що зазначила позивачка у позові, також свідчать про те, що ОСОБА_5 вважав шлюб дійсним, тому відсутні підстави вважати, що шлюб укладений фіктивно без наміру створити сім`ю.
Фіктивність шлюбу оцінюється з урахуванням наміру на момент його укладання, а не поведінки подружжя під час перебування у шлюбі.
Посилання позивачки на те, що ОСОБА_17 мала корисливі мотиви для укладення шлюбу, є особистою думкою позивачки, що не підтверджена матеріалами справи та не є підставою для визнання шлюбу фіктивним.
Припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.
Відсутність відповідачки на похороні чоловіка не може бути безумовною підставою для визнання шлюбу фіктивним і не вказує на те, що шлюб укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Посилання позивачки та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 на припинення сімейних стосунків та не проживання разом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.
Крім того, покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 надані під час судового розгляду частково суперечать заявам-поясненням долучених до матеріалів позовної заяви. 
Суд звертає увагу, що навіть у разі припинення фактичних сімейних відносин у подальшому або виникнення інших стосунків, само по собі не свідчить про фіктивність шлюбу на момент його укладення.
З огляду на викладене, ураховуючи, що позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження обставин реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без їх реального наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання шлюбу недійсним – відмовити.
Судові витрати покласти на позивачку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи:
Позивачка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Відповідачка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: 90500, м. Тячів, вул. Нересенська, 2, Закарпатської області, код ЄДРПОУ 25999051.
Повний текст рішення суду складено 01 травня 2026 року.

Суддя М.Д. Стецюк