УХВАЛА
19 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 568/525/15-ц
провадження № 61-7937ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 12 травня 2026 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2015 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 
37 288,31 доларів США.
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як солідарних боржників, на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ROWWGА0000000004 від 29 липня 2008 року в розмірі 31 746,24 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 747,14 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 3 999,10 доларів США.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 12 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року залишено без зміни.
11 червня 2026 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та постанову Рівненського апеляційного суду від 12 травня 2026 року, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити у повному обсязі. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору за подачу касаційної скарги на судові рішення на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Споживачі дійсно звільняються від сплати судового збору, але лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.
Це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).
Заявник у цій справі має процесуальний статус відповідача, а тому не звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення у справі за позовом банку до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Сплата судового збору, як одна з умов доступу до суду, не суперечить суті права на судовий захист, гарантованого частиною першою статті 55 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом у 2015 році.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» , в редакції станом на день подання позову, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
Станом на 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати складав 
1218,00 грн (0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн, 3 розміри мінімальної заробітної плати - 3 654,00 грн).
Як вбачається з касаційної скарги, заявник просить скасувати рішення суду першої про часткове задоволення позовних вимог банку.
За подачу касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 6 221,82 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Неусунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 12 травня 2026 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк 
до 03 липня 2026року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников