ПОСТАНОВА  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 552/6352/22
провадження № 61-13571св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., 
Фаловської І. М.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2023року у складі судді Шаповал Т.В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 
2023 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Панченка О. О., Пікуля В. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2022 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивовано тим, що 15 листопада 2017 року біля 10 год 50 хв у районі роз`їзду 6-го км пілону № 2 між платформами Диканівська та Новосьолівська напроти будинку АДРЕСА_1 стався наїзд електропоїздом «ЕР2Р», реєстраційний номер 7043, під керуванням 
машиніста ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , який є рідним дідом позивача.
Унаслідок указаної транспортної події, ОСОБА_3 загинув на місці. 
Електропоїзд «ЕР2Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить АТ «Українська залізниця», є джерелом підвищеної небезпеки.
Позивач мешкала з дідом, вела спільне господарство та спільно організовувала побут з ОСОБА_3 . У зв`язку зі смертю діда позивач зазнала сильних душевних та моральних страждань, які полягали у порушенні її нормальної життєдіяльності, оскільки вона перебувала у близьких стосунках із дідом, а тому відчуває сильний душевний біль від втрати близької людини. У зв`язку з цим, у неї порушено нормальний сон.
Враховуючи той факт, що втрата близької людини є для неї незворотною та такою, що спричиняє довготривалі сильні душевні страждання, тому вказані обставини свідчать про те, що їй була спричинена суттєва моральна шкода, яка потребує відшкодування у грошовій формі. Загибель близького родича у будь-якому випадку вважається подією, що безумовно спричиняє моральні страждання.
З урахуванням викладеного   ОСОБА_1  просила суд стягнути на її користь 
з АТ «Українська залізниця» у рахунок відшкодування моральної 
шкоди 992 400 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2023 року 
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір 
у розмірі 992,40 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачу смертю її діда завдані душевні страждання пов`язані з втратою рідної людини. Враховуючи, що смерть діда позивача настала у зв`язку з його особистою необережністю при русі залізничною колією та внаслідок ігнорування звукового сигналу локомотиву, тому однією з причин загибелі є недотримання померлим Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року № 54.
Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин, на які вона посилається, а саме щодо порушення нормальної життєдіяльності, сну та перебування у стані постійного стресу.
Суд першої інстанції, враховуючи ступінь вини відповідача та його поведінку, небажання мирним шляхом врегулювати спір, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, оцінюючи моральні страждання позивача, дійшов висновку про необхідність стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 30 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Посилання відповідача на те, що позивач не є особою, якій в силу положень статей 1168, 1200 ЦК України має відшкодовуватись моральна шкода, завданої смертю фізичної особи, є безпідставними, оскільки належними доказами підтверджено факт проживання позивача однією сім`єю з дідом - 
 ОСОБА_3 .
Постановою Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 2023року апеляційні скарги АТ «Українська залізниця» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2023 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що причиною нещасного випадку на залізниці стала необережність ОСОБА_3 , який порушив Правила безпеки громадян на залізничному транспорті України, а саме рухався залізничною колією та не реагував на звукові сигнали локомотиву. 
Оскільки дід позивача загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на залізниці, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що саме АТ «Українська залізниця», з яким машиніст перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Апеляційний суд погодився з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди завданої ОСОБА_1 у сумі 30 000 грн, оскільки остання не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що смерть діда спричинила їй довготривалі душевні страждання які вона оцінює 
у 992 400 грн. 
Доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 рухаючись залізничною колією усвідомлював настання шкідливих наслідків для нього, що звільняє відповідача від відповідальності, є безпідставними, оскільки у справі відсутні доказів на підтвердження того, що загиблий свідомо потрапив під потяг. Крім того, АТ «Українська залізниця» є власником джерела підвищеної небезпеки, тому саме на нього покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду позивачу.
Апеляційний суд зазначив, що розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховано конкретні обставини справи, моральні страждання ОСОБА_1 , яка втратила діда, також судом врахована наявність вини загиблого.
Доводи відповідача про недоведеність факту проживання позивача однією сім`єю з загиблим, на увагу не заслуговують, оскільки позивач з жовтня 
2003 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 разом з її матір`ю - ОСОБА_5 , сестрою - 
ОСОБА_6 та дідом - ОСОБА_3 . 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2023 року   ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Полтави 
від 05 квітня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 31 серпня 2023 року, просить скасувати оскаржувані судові рішення 
у частині відмови у задоволенні її позовних вимог і ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року, витребувано справу із суду першої інстанції.
У січні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди застосували норми матеріального права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 372/3192/18, від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, та у постановах Верховного Суду 
від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18, від 22 липня 2020 року у справі № 520/11029/14-ц, від 05 серпня 2020 року у справі № 439/1218/18, 
від 16 грудня 2020 року у справі № 161/3557/19, від 30 січня 2023 року у справі № 740/3561/21.
Суди не врахували вини відповідача у забезпеченні заходів безпеки на залізниці. Проте лише звернули увагу на порушення загиблим Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, які полягали у переході колії у невстановленому місці.
Заявник зазначав, що суди оцінили глибину душевних страждань позивача 
у розмірі 30 000,00 грн, помилково вважаючи, що ця сума є співмірною із тими психологічними стражданнями, які отримала позивач унаслідок смерті рідної людини, визначена судами сума моральної шкоди не компенсує страждання, яких зазнала позивач.
Звертає увагу, що оскаржувані судові рішення не містять достатнього обґрунтування щодо визначення розміру моральної шкоди.
Позиція інших учасників справи
У жовтні 2023 року АТ «Українська залізниця» направило до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити без задоволення касаційну скаргу  ОСОБА_1 , а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають.
Потерпілим свідомо було допущено порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспортні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року № 54, оскільки він свідомо потрапив на залізничну колію, тобто усвідомлював небезпеку при вчиненні таких дій. Отже, лише за наявності умислу потерпілого у цій справі йому могла бути спричинена шкода. 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 з 12 листопада 1999 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , разом з її матір`ю - ОСОБА_5 , сестрою - ОСОБА_6 та дідом ОСОБА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 листопада 2017 року серії НОМЕР_2 .
Відповідно до висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15 листопада 2017 року № 3040-ДМ/17 причиною смерті ОСОБА_3 стала сукупна тупа травма тіла, з переломами ребер, хребта, черепа, з розривами внутрішніх органів, аорти.
Згідно з постановою про закриття кримінального провадження старшого слідчого з особливо важливих справ відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту головного управління національної поліції в Харківській області ОСОБА_7 досудовим розслідуванням встановлено, що 15 листопада 
2017 року близько 10 год 50 хв в районі Роз`їзду 6-го км пілону № 2 між платформами Диканівська та Новосьолівська напроти будинку 
АДРЕСА_1 стався наїзд електропоїздом «ЕР2Р», реєстраційний номер7043, під керуванням ОСОБА_2 на пішохода 
ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 загинув на місці пригоди. Проведеним досудовим слідством встановлено, що подія трапилася на ділянці залізничного шляху де є закруглення шляху та обмежена видимість для машиніста. Під час наїзду електропоїздом на пішохода ОСОБА_3 , останній рухався по залізничній колії в попутному з електропоїздом напрямку. Перед наїздом на пішохода, машиніст 
ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування та подав звуковий сигнал пішоходу, однак, останній не відреагував, чим позбавив машиніста технічної можливості запобігти наїзду на пішохода. Аналізуючи здобуті докази та надаючи їм оцінку, слідство вважає, що в діях машиніста 
ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений 
частиною третьою статті 276 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 15 листопада 2017 року № 12017220000001466 було закрито.
Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно зі статтею 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок 
держави - захищати життя людини.
Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що право кожного на життя охороняється законом.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку руху поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України. Безпека руху поїздів -це комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання у постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про залізничний транспорт»).
У пункті 100 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, передбачено, що залізниці повинні забезпечувати потреби населення у пасажирських перевезеннях, безпеку користування залізничним транспортом, необхідні зручності, якісне обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах, своєчасне перевезення і збереження багажу і вантажобагажу.
У той же час, Правилами безпеки громадян на залізничному транспорті України, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 
від 19 лютого 1998 року № 54, заборонено: підходити ближче ніж на 0,5 метра до краю платформи після оголошення про подачу або прибуття поїзда до його повної зупинки; сидіти на краю посадкової платформи, перону; знаходитися на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння (пункти 2.16, 2.19, 2.20).
За статтею 1167 ЦК України, якщо моральну шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням і зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи.
Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 грудня 
2024 року у справі № 630/554/23, від 21 липня 2025 року у справі 
№ 642/4547/23.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін 
(частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування 
(частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши, що причиною загибелі ОСОБА_3 стали травми, завдані внаслідок наїзду потяга, які були спричинені джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку зі здійсненням його експлуатації (за недоведеності умислу потерпілого або існування обставин непереборної сили), суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності з відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець джерела підвищеної небезпеки) відповідає за шкоду без урахування вини та може бути звільнений від такої відповідальності лише за спричинення шкоди за наслідками непоборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди.
Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності правових підстав для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, яка пов`язана з глибокими емоційними переживаннями та моральними стражданнями через смерть рідної людини. Факт загибелі ОСОБА_3 є безумовним свідченням спричинення позивачу глибоких моральних страждань.
Водночас з урахуванням відсутності доказів порушення працівниками відповідача Правил безпеки руху на залізничному транспорті, глибини та тривалості моральних страждань позивача, а також принципів розумності, пропорційності та справедливості суди дійшли обґрунтованого висновку про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.
Доводи касаційної скарги позивача щодо необґрунтовано заниженого розміру моральної шкоди колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. 
У спірних правовідносинах гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду 
від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.
Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
З цих підстав Верховний Суд відхиляє посилання касаційної скарги 
ОСОБА_1  на постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 372/3192/18, від 15 грудня 2020 року у справі 
№ 752/17832/14-ц, та постанови Верховного Суду від 17 червня 2020 року 
у справі № 439/1213/18, від 22 липня 2020 року у справі № 520/11029/14-ц, 
від 05 серпня 2020 року у справі № 439/1218/18, від 16 грудня 2020 року у справі № 161/3557/19, від 30 січня 2023 року у справі № 740/3561/21. У кожній справі суд керується конкретними обставинами справи та наданими сторонами доказами, оцінюючи їх у сукупності. У вказаних справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, 
що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Отже, суди, правильно визначившись із характером спірних правовідносин, підставами для відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, надавши належну правову оцінку обставинам завдання шкоди, а також глибині моральних страждань, завданих позивачу у зв`язку 
зі смертю близької їй людини, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди, яку визначили 
у розмірі 30 000,00 грн.
Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
від 24 січня 2025 року у справі № 624/946/23, від 06 жовтня 2025 року 
у справі № 466/8944/22.
Інші, наведені в касаційній скарзі аргументи, є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі позивача, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до власного тлумачення норм права, необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не підтвердилися, висновки судів є законними та обґрунтованими, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко
О. М. Ситнік
І. М. Фаловська