1	Справа № 753/18899/25  2-адр/335/4/2026 	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя, у складі головуючого Сиротенко В.К., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі №753/18899/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області в особі Обухівського районного управління поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.04.2026 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області в особі Обухівського районного управління поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1860428 від 30.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 за ст. 117 КУпАП – скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення- закрито. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області в особі Обухівського районного управління поліції (судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.
Питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в рішенні суду від 02.04.2026 не вирішувалось.
15.04.2026 року до суду через підсистему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача, в якій вона просить суд с поновити строк на подання доказів понесених судових витрат на правничу допомогу та стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області в особі Обухівського районного управління поліції на користь гр. ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи додано: копію договору №01/09/25 про надання правничої допомоги від 01.09.2025 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) від 15.04.2026 року за Договором про надання правової допомоги від 01.09.2025 року, які складаються з наступного: усне консультування Клієнта з питань оскарження постанови про адміністративне правопорушення, аналіз матеріалів справи та правові позиції протягом підготовки та розгляду справи; підготовка та подача до суду позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕГП №186 0428 від 30.08.2025 за ст.117 КУпАП; підготовка та подання процесуальних документів у справі, зокрема заперечень щодо заяви відповідача, клопотань та інших процесуальних документів; здійснення представництва інтересів Клієнта у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження; правовий супровід справи до моменту ухвалення судового рішення; аналіз судового рішення від 02.04.2026 у справі №753/18899/25 та консультування Клієнта щодо його правових наслідків та порядку виконання. Сума гонорару Адвоката за надані ним та отримані Клієнтом послуги складає 10 000 (десять тисяч) грн.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 001511 від 15.01.2018.
Від відповідача до Головного управління Національної поліції у Київській області в особі Обухівського районного управління поліції будь-яких пояснень, заяв чи клопотань з приводу заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, до суду не надходило. 
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З матеріалів справи вбачається, що рішення по справі №753/18899/25 прийнято судом 02.04.2026 року, повний текст складено 14.04.2026 року, заява про стягнення судових витрат на правничу допомогу подана адвокатом через підсистему «Електронний суд» 15.04.2026 року, отже в межах строку встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України.
Вирішуючи по суті питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України ці видатки належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилом ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАСУ).
Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З огляду на приписи ст.8 Конституції України, п. 9 ч. 3 ст. 2, ч. 4 ст. 134, ч. 5 ст. 134, ч. 6 ст. 134, ч. 9 ст. 139 КАС України, зміст складових елементів верховенства права та неприпустимість зловживання правами суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; 5) пов`язаністю витрат з розглядом справи (тобто об`єктивною і неминучою вимушеністю); 6) обґрунтованістю розміру витрат та пропорційністю розміру витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 7) поведінкою сторони під час розгляду справи; 8) причиною виникнення спору; 9) результатом вирішення справи.
При цьому, з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд вважає за необхідне взяти до уваги правову позицію постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 (адміністративне провадження №К/9901/365/19), де вказано, що за положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вказані висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року по справі 810/3806/18, по справі №1740/2428/18 від 24 березня 2020 року, по справі №320/3271/19 від 07 травня 2020 року.
Отже, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним за параметрами, зокрема, складності справи, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони тощо.
Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 22.06.2022р. по справі №380/3142/20.
Звідси слідує, що у силу п. 9 ч. 3 ст. 2 та ч. 5 ст. 242 КАС України досягнення між учасниками суспільних відносин згоди з приводу фіксованого розміру гонорару адвоката за представництво інтересів у суді не призводить до безумовного правового наслідку у вигляді відшкодування повної суми цього гонорару поза межами критеріїв ч. 4 ст. 134, ч. 5 ст. 134, ч. 6 ст. 134, ч. 9 ст. 139 КАС України.
З урахуванням співмірності та пропорційності витраченого адвокатом часу, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, розумності та адекватності обсягу виконаних робіт, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. є очевидно завищеним, а тому вважає за необхідне часткового задовольнити вимоги заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.134, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області в особі Обухівського районного управління поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Київській області в особі Обухівського районного управління поліції (код ЄДРПОУ 40108646, адреса: м. Обухів, Київська обл., вул. Київська, буд. 22).
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання, шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Додаткове рішення складено 01.05.2026 року.

Суддя В.К. Сиротенко