ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

19 травня 2026 року	Справа №160/20623/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії 

УСТАНОВИВ:

16 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що під час проходження військової служби та в день виключення зі списку особового складу, ОСОБА_1 не було виплачено грошової винагороди в рамках Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі-Постанова №153). 
28 червня 2025 року до в/ч НОМЕР_4 було направлено адвокатський запит з вимогою повідомити, коли ОСОБА_1 буде виплачено грошову винагороду в рамках Постанови №153, проте станом на поточну дату відповіді на адвокатський запит не надано Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою від 06 серпня 2025 року суд відкрив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 24 листопада 2025 року суд замінив відповідача у справі № 160/20623/25 з військової частини НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на її правонаступника - Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
08.12.2025 року Військова частина НОМЕР_2 надала відзив на позовну заяву, де заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що ґрунтуються на неправильному застосуванні законодавства України.
Відповідач вказує, що позивач під час військової служби до командування військової частини з рапортом, встановленим порядком не звертався, у зв`язку із чим необхідні документи для прийняття рішення військовою частиною НОМЕР_2 Військовою частиною НОМЕР_4 не виготовлялись, клопотання до Військової частини НОМЕР_2 , на фінансовому забезпеченні якої перебувала військова частина НОМЕР_4 , остання не подавала, тому Військова частина НОМЕР_2 не здійснювала розгляд питання щодо виплати позивачу зазначеної Винагороди, та відповідно й немала підстав здійснювати виплату такої Винагороди під час виключення позивача із списків частини у зв`язку із його звільненням. Адвокатські запити, які додані до позову, про подання яких стверджує адвокат, до військової частини не надходили. Відправлення їх на електронну адресу не можна вважати належним поданням запиту. 
Якщо позивач звернеться із заявою про виплату йому зазначеної Винагороди, яку направить настановленим порядком (через ТЦК та СП або через Міністерство оборони України) ця заява надійде до військової частини НОМЕР_2 , буде розглянута встановленим порядком, та позивачу буде надана відповідь. 
На підставі викладеного, керуючись статтею 175 Кодексу адміністративного судочинства України, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у справі № 160/20623/25.
15.12.2025 року позивач подала відповідь на відзив , де вказав, що Міноборони на офіційному сайті неодноразово давали роз`яснення, що окреме доручення міністра оборони № 999/уд від 20 лютого 2025 року про реалізацію положень урядової постанови визначає, що виплата винагороди для цієї категорії військовослужбовців здійснюється за наказом командира військової частини. Для їх підготовки служби персоналу формують пакет документів, що включає: витяги з послужних списків та довідки про проходження служби; копію послужної картки; довідки про участь у бойових діях (включно з попередніми місцями служби); довідки про відсутність чи наявність притягнень до відповідальності.
Представник позивача вказує, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
07 січня 2026 року відповідач подав додаткові пояснення, де вказав, що факт отримання позивачем статусу учасника бойових дій або отримання ним додаткової винагороди на період дії воєнного стану, самі по собі, не означають наявність в позивача права на отримання Винагороди за такі періоди. Оскільки для статусу УБД достатньо виконання бойових завдань в районах ведення бойових дій, для отримання додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 гривень, достатньо виконання бойових завдань із здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, тобто заходів забезпечення, а для отримання винагороди – необхідна безпосередня участь у бойових діях протягом встановленого періоду або наявність поранення під час захисту Батьківщини, про що свідчать роз`яснення Департаменту соціального забезпечення МОУ від 08.12.2025. 
Викладене дає підстав стверджувати, що позивач не має права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», а позов ґрунтується на неправильному застосуванні норм законодавства України.
Відповідно до додаткових пояснень представника позивача, позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_6 , яке міститься в матеріалах справи. В свою чергу, посвідчення УБД видається на підставі Додатку 6 – Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони.
Із змісту затвердженої форми цієї довідки вбачається, що вона видається саме на підставі бойових донесень, журналів бойових дій, тощо. Крім того, у зазначеній довідці має зазначатися не тільки період участі у бойових діях, а й населені пункти де військовослужбовець приймав таку участь. Доцільно зазначити, що наразі є чіткий Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.
Ухвалою від 06 лютого 2026 року суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 03 березня 2026 року 14:40 год.
Суд переніс розгляд справи на 24.03.2026.
Ухвалою від 24 березня 2026 року суд продовжив строк підготовчого провадження у справі № 160/20623/25 на 30 днів. Призначив підготовче засідання на 21 квітня 2026 року об 14 год. 20 хв.
Суд переніс розгляд справи на 05.05.2026.
Ухвалою від 05 травня 2026 року суд закрив підготовче провадження у справі № 160/20623/25. Призначив справу до розгляду справи по суті на 19.05.2026 року об 15 год. 00 хв.
Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представники сторін подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_7 .
Позивач з 2023 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 , та має статус учасника бойових дій, копії військового квитка Серія НОМЕР_8 та посвідчення НОМЕР_9 наявні в матеріалах справи. Військове звання позивача молодший сержант.
Наказом командира в/ч НОМЕР_4 , 03.05.2025 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини, що підтверджується матеріалами справи.
У період з 18.10.2023 по 12.11.2023, з 15.11.2023 року по 22.11.2023 рік, з 06.12.2023 року по 30.12.2023 рік, з 24.01.2024 по 31.01.2024 рік позивач брав участь у заходах необхідних для забезпечення обороно України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Волноваський район, Великоновосілківська селищна ТГр, що підтверджується довідкою від 07.03.2026 року № 1665/5960, яка видана на підставі журналу бойових дій військової частини НОМЕР_4 № 123 від 19.09.2023 року , № 124 від 17.10.2023 року, № 125 від 31.12.2025 року.
Позивач вказує, що під час проходження військової служби та в день виключення зі списку особового складу, ОСОБА_1 не було виплачено грошової винагороди в рамках Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі-Постанова № 153).
28 червня 2025 року до в/ч НОМЕР_4 було направлено адвокатський запит з вимогою повідомити, коли ОСОБА_1 буде виплачено грошову винагороду в рамках Постанови №153 (запит та докази направлення додаються). Станом на звернення до суду з цим позовом відповіді на адвокатський запит не надано.
Позивач вважає протиправну бездіяльність відповідача стосовно не виплати грошової винагороди відповідно до Постанова № 153, у зв`язку з чим останній, через свого представника, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон України №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 28.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, №793/2025 від 20.10.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).
Частиною 3 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до статті 12 Закону України №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 вказаної правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
11 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №153 «Про реалізацію експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Пізніше у вказану Постанову №153 Кабінетом Міністрів України двічі вносилися зміни:
- Постановою Кабінету Міністрів України №387 від 01.04.2025 року, дата набрання чинності: 08.04.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»);
- Постановою Кабінету Міністрів України №942 від 30.07.2025 року, дата набрання чинності: 07.08.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»).
Абзацом другим пункту 2 Постанови №153 було вирішено затвердити Порядок реалізації експериментального проєкту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Пунктом 3 Постанови №153 визначено, що: учасниками експериментального проєкту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
1) координатором експериментального проєкту є Міністерство оборони;
2) фінансування експериментального проєкту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно із абзацем 2 пункту 4 Постанови №153 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №387 від 01.04.2025 року) було встановлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року» №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №387 від 01.04.2025 року) військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином абзац 2 та 4 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153, як в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 по теперішній час), встановлює 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року): до 25 років;
3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64;
4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5. (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року);
(абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
Починаючи з 7 серпня 2025 року (дата набрання чинності Постанови КМУ №942 від 30.07.2025) абзаци 2 та 4 пункту 4 Постанови №153 були викладені в наступних редакціях:
Абзац другий пункту 4 Постанови №153:
«Установити, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.»
Абзац 4 пункту 4 Постанови №153: «Військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі».
Суд під час розгляду справи встановив, що у період з 18.10.2023 по 12.11.2023, з 15.11.2023 року по 22.11.2023 рік, з 06.12.2023 року по 30.12.2023 рік, з 24.01.2024 по 31.01.2024 рік позивач брав участь у заходах необхідних для забезпечення обороно України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Волноваський район, Великоновосілківська селищна ТГр, що підтверджується довідкою від 07.03.2026 року № 1665/5960, яка видана на підставі журналу бойових дій військової частини НОМЕР_4 № 123 від 19.09.2023 року , № 124 від 17.10.2023 року, № 125 від 31.12.2025 року.
Крім того, у ОСОБА_1 наявне посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_9 , підставою для видачі якого є довідка про безпосередню участь у бойових діях.
Отже позивач повністю відповідає вимогам п. 3,4 Постанови та має право на виплату відповідної винагороди.
Крім того, позивач до кримінальної, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення, дисциплінарних відповідальності не притягався. Доказів протилежного відповідач суду не надав.
Твердження відповідача , що позивач не звертався до нього з рапортом про виплату одноразової грошової винагороди, не приймається судом до уваги, оскільки Військова частина зобов`язана здійснювати нарахування автоматично на підставі відповідних документів (бойових наказів, журналів, довідок ВЛК), навіть якщо формальна процедура передачі документів між підрозділами була порушена.
Обов`язок щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 153 покладено на відповідача та не потребує додаткового звернення позивача.
Суд вказує, що виплата 1 млн. грн є безумовним зобов`язанням держави, а її реалізація не повинна залежати від наявності рапорту, бюджету військової частини чи адміністративної ініціативи. Виплата має здійснюватися автоматично на підставі встановлених фактів служби та бойової участі.
Позаяк, інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови № 153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачу має бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень.
У зв`язку з чим, бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року є протиправною.
З урахуванням викладеного, суд робить висновок про необхідність зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд зробив висновок, що позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення судом позовної вимог немайнового характеру, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відпвоідача.
Керуючись ст. 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 28.05.2026.

Суддя С.В. Ніколайчук