Березівський районний суд Одеської області 
вул. Миру 17 м. Березівка Березівський район Одеська область Україна 67300  
09.06.2026
Справа № 494/769/26
Провадження № 1-кп/494/68/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09.06.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №12026162260000147 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

 
Судом встановлено, що постановою Березівського районного суду Одеської області від 22.10.2024 року у справі №494/1910/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Вказана постанова набрала законної сили 04.11.2024 року.
ОСОБА_4 достовірно знав про існування вказаного судового рішення, про застосоване до нього адміністративне стягнення, був зобов`язаний та мав реальну можливість виконати указане судове рішення, що набрало законної сили, однак ухилився від виконання постанови суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами за наступних обставин:
Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами протягом строку такого позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Незважаючи на це, 14.01.2026 о 14 годині 59 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «ЗІЛ» моделі «431410» з реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул. Пристанційній у м. Березівка Одеської області, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6511163 від 14.01.2026).
У подальшому, у порушення вимог пункту 9 частини третьої статті 129, частини першої статті 129-1 Конституції України, частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами і їх об`єднаннями на всій території України, та тим самим підриваючи авторитет органів правосуддя України, ОСОБА_4 , діючи з умислом, спрямованим на невиконання постанови суду, що набрала законної сили, у частині позбавлення його права керування транспортними засобами, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та свідомо бажаючи їх настання, 06.03.2026 керував транспортним засобом марки «ЗІЛ» моделі «431410» з реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул. Свято-Миколаївській у м. Березівка Одеської області, де о 12 годині 10 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, був зупинений працівниками поліції у складі екіпажу сектору реагування патрульної поліції Березівського РВП ГУНП в Одеській області на автодорозі неподалік від будинку №55 по вул. Свято-Миколаївська через порушення пункту 31.4.7.е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а відтак — вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Така систематичність порушень ОСОБА_4 Правил дорожнього руху свідчить про умисне невиконання останнім постанови Березівського районного суду Одеської області від 22.10.2024 у справі №494/1910/24, що набрала законної сили 04.11.2024, якою на нього було покладено обов`язок утриматися від керування транспортними засобами строком на три роки, проте ОСОБА_4 продовжував керувати транспортними засобами, ігноруючи заборону, встановлену зазначеним судовим рішенням та статтею 15 Закону України «Про дорожній рух».
Таким чином, суд доходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі – КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторонами обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони. 
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати.
Оцінюючи досліджені матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, належить до нетяжких злочинів.
При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, здійснює постійний догляд за матір`ю, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Під щирим каяттям суд розуміє належну критичну оцінку обвинуваченим своєї протиправної поведінки, визнання власної вини та засудження вчиненого.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню №12026162260000147, а саме: 2 (два) лазерних диска DVD-R із відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження; спеціалізований вантажний автомобіль марки ЗИЛ моделі «431410» д.н.з НОМЕР_1 ,який повернутий під відповідальне зберігання ОСОБА_5 , згідно розписки – залишити по приналежності його володільцю. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, статтею 382 КК України, суд –

УХВАЛИВ:

 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню №12026162260000147, а саме: 2 (два) лазерних диска DVD-R із відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження; спеціалізований вантажний автомобіль марки ЗИЛ моделі «431410» д.н.з НОМЕР_1 ,який повернутий під відповідальне зберігання ОСОБА_5 , згідно розписки – залишити по приналежності його володільцю. 
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги — після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.
Повний текст вироку виготовлений та підписаний 09.06.2026 року.

Суддя ОСОБА_1