ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/1621/26
провадження № 2/753/5466/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Заставенко М.О., розглянувши в порядку спрощеного позового провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 до суду електронними засобами зв`язку через систему «Електронний суд» від представника позивача - Лисенко Олени Сергіївни надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,у якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 29.05.2025-100002299 від 29.05.2025 у розмірі 40 788 грн та судові витрати. 
Позовна заява обгрунтована тим, що ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 29.05.2025 уклали кредитний договір (оферти) № 29.05.2025-100002299, відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 20 000,00 грн; строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 03.09.2025; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,99% за 1 день користування кредитом. Спосіб надання кредиту - перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1. Позивачем були виконані зобов"язання за кредитним договором в повному обсязі, натомість відповідач свої зобов"язання належним чином не виконує, у зв"язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 40 788,00 грн, яка складається з тіла кредиту - 20 000,00 грн; процентів - 11 088,00 грн, неустойки - 9 700,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. 
Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 10.02.2026 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
16.03.2026 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Вказаний відзив суд вважає повернути відповідачеві, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 178 ЦПК України, а саме до нього не додано доказів направлення відзиву сторонам по справі. 
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. 
29.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою ОСОБА_1 , шляхом застосування одноразового ідентифікатора Е238, укладено кредитний договір № 29.05.2025-100002299.
Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), розміщена на сайті кредитора; заявка сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті.
Згідно п. 3.1. Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_3.
Згідно п. 4.3. Договору, днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця.
Відповідно до п. 6.1. Договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Своїм підписом, відповідачка підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 29.05.2025-100002299 від 29.05.2025, з яким вона попередньо уважно ознайомилась. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. 
Умовами договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту 20 000,00 грн., строк, на який надається кредит 98 днів, дата повернення кредиту 03.09.2025. Ставка фіксована незмінна процентна у розмiрi 0,99 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду. Неустойка 300,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 39 404,00 грн, загальні витрати за кредитом 19 404,00 грн.
29.05.2025 відповідачці на її особисту банківську карту № НОМЕР_1 , яку вона зазначила у кредитному договорі, ТОВ «Споживчий центр» перераховано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №20237-1391-221842756, дата та час операці: 29.05.2025 18:16:13, сума та валюта операції: 20 000,00 грн, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" Видача за договором кредиту №29.05.2025-100002299 НОМЕР_1.
Відповідачем на погашення кредиту були здійснені наступні оплати: 11.06.2025 - 2 772,00 грн, 24.06.2025 - 2 772,00 грн та 10.07.2025 - 3 072,00 грн, про що зазначено позивачем. 
Згідно з довідкою-розрахунком ТОВ «Споживчий центр» про стан заборгованості за кредитним договором № 29.05.2025-100002299, відповідачка має заборгованість у розмірі 40 788,00 грн, з яких 20 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 088,00 грн проценти, та 9 700,00 грн неустойка. 
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак надана позивачем довідка-розрахунок, суд вважає належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Сама довідка-розрахунок заборгованості, яку додано до позову, виходячи із зазначених в ній сум свідчить про дотримання кредитором, як періоду нарахування процентів, так і використання розміру процентної ставки за визначеними умовами договору.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка не погасила заборгованість за кредитним договором, що стало підставою звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Сторони погодили, що договір укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору підписання позичальником договору відбувається за допомогою одноразового ідентифікатора (кода).
Положеннями ч. 6 ст. 11 до Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умои (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
При укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо предмету та строку дії договору, порядку його укладення.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів.
Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин.
Оскільки позивач довів факт надання грошових коштів відповідачці за умовами кредитного договору № 29.05.2025-100002299 від 29.05.2025, однак відповідачка у добровільному порядку не повернула кошти в строки, встановлені зазначеним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої відповідачка не спростувала, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині 31 088,00 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення 9 700 грн неустойки, суд вважає у цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи зазначене вище, стягнення неустойки у розмірі 9 700 грн за кредитним договором у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені відповідними належними та достатніми доказами, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 31 088,00 грн.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 29.05.2025-100002299 від 29.05.2025 у розмірі 31 088,00 грн та судовий збір у розмірі 1 846,35 грн, а всього: 32 934,35 грн.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місце знаходження 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, наявний електронний кабінет в системі «Електронний суд».
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: М.О. Заставенко
Повний текст рішення складений 10.06.2026.