Справа №581/194/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кузьмінський О. В.	
Номер провадження 33/816/1246/26 	Суддя-доповідач Шинкаренко А. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Шинкаренко А. І. , за участі секретаря судового засідання Баришевої А.І., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В. на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн 60 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2026 року о 16 год 54 хв в с. Панасівка по вул. Сумській, 65, ОСОБА_1 керував велосипедом із підвісним бензиновим двигуном внутрішнього згоряння у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», результат якого становив 1,31 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Козін Т.В. подала апеляційну скаргу. У ній захисник просить скасувати постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що велосипед, яким керував ОСОБА_1 , не є механічним транспортним засобом, оскільки на ньому встановлено двигун робочим об`ємом 49 куб. см. Таким чином, на думку захисника, обов`язок виконувати вимоги ПДР України щодо заборони керування у стані сп`яніння покладається виключно на водіїв механічних транспортних засобів, тоді як велосипед із підвісним двигуном до таких засобів не належить.
Також апелянт зазначає, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 причин зупинки транспортного засобу та не навели відповідних правових підстав, передбачених чинним законодавством. 
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно зазначено ім`я особи, стосовно якої складено процесуальний документ: замість правильного « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_2 », що суперечить даним документа, який посвідчує особу.
З долучених до матеріалів справи відеозаписів убачається, що права та обов`язки особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, були роз`яснені не в повному обсязі та вибірково. Зокрема, особі не було роз`яснено її процесуальне право надавати пояснення по суті правопорушення.
Перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння особу не було ознайомлено з результатом контрольного заміру атмосферного повітря газоаналізатором, а також із безпосереднім результатом її тестування. Крім того, відповідно до роздрукованого результату тесту на паперовому носії, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Alcotest 6810», проте у протоколі про адміністративне правопорушення вказано модель «Drager Alcotest 6820», що, на думку апелянта, свідчить про суттєву розбіжність у матеріалах справи.
Вказані розбіжності щодо написання імені особи та моделі використаного приладу містяться також у долученому до матеріалів справи акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу. Крім того, зазначений акт не містить підпису працівника поліції, який його склав, а другий примірник цього документа не було вручено особі, стосовно якої винесено постанову.
З огляду на викладене апелянт вважає, що долучені до матеріалів справи докази є неналежними та недопустимими, не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Козін Т.В. у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги захисника - адвоката Козін Т.В., апеляційний суд дійшов таких висновків.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 КУпАП).
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими доказами, яким надано належну оцінку:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 28 березня 2026 року серії ЕПР 1 № 626457;
- роздруківкою результатів тестування спеціальним технічним засобом «Drager Alcotest 6810» № 3242 від 28 березня 2026 року, згідно з якою вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі становив 1,31 ‰ (проміле);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому відображено згоду ОСОБА_1 з результатами проходження огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest»;
- відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, на яких зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Вказані докази зібрані в передбаченому законом порядку, є належними та допустимими, підстав для сумніву в їх достовірності апеляційним судом не встановлено.
З долучених до матеріалів справи відеозаписів із портативних відеореєстраторів працівників поліції встановлено, що 28 березня 2026 року о 16 год 54 хв у с. Панасівка по вул. Сумській, 65 працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який керував велосипедом із підвісним бензиновим двигуном внутрішнього згоряння.
Під час перевірки документів у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота.
У зв`язку з цим, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, інспектори запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу, на що останній погодився.
Перед початком огляду ОСОБА_1 було ознайомлено з порядком його проведення на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу. Також особі роз`яснено правові наслідки відмови від проходження такого огляду або виявлення у видихуваному нею повітрі алкоголю в концентрації, що перевищує допустиму норму. Після цього працівники поліції надали особі можливість самостійно обрати герметично запакований мундштук та в його присутності здійснили контрольний замір атмосферного повітря за допомогою приладу.
За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, прилад зафіксував 1,31 проміле, з чим ОСОБА_1 погодився. На подальшу пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.
Під час проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 будь-яких заперечень чи зауважень щодо процедури його проведення не висловлював.
Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, які мають значення для справи, а також узгоджується з іншими доказами.
Доводи апелянта про те, що велосипед із підвісним бензиновим двигуном внутрішнього згоряння об`ємом 49 см куб не є механічним транспортним засобом (що, на його переконання, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП), апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Диспозиція ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачає відповідальність за керування водіями транспортних засобів у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з усталеною практикою, при розгляді адміністративних справ зазначених категорій і, зокрема ст.130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 №1306, Закон України «Про автомобільний транспорт» з останніми змінами, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» тощо.
Пунктом 1.10. ПДР передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Однак, при цьому норма ст.130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Крім того, в ч. 8 ст. 121 КУпАП вказано, що під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1-128-1, ч. 1, 2 ст. 129, ч. 1-4 ст. 130, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 КУпАП слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі №127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Отже, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування у стані сп`яніння будь-якими транспортними засобами, незалежно від того, чи відносяться вони за нормами ПДР до механічних. Оскільки велосипед із підвісним бензиновим двигуном об`ємом 49 куб. см обладнаний двигуном внутрішнього згорання та використовується для перевезення людей, він є транспортним засобом у розумінні примітки до ст. 121 КУпАП. Відтак, керуючи ним у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія з причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.
Доводи апеляційної скарги щодо допущеної працівниками поліції помилки в написанні імені особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме зазначення « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_2 », апеляційний суд вважає несуттєвими. Зазначена невідповідність є технічною опискою, яка не впливає на кваліфікацію дій особи та не ставить під сумнів доведеність її вини. Крім того, суд першої інстанції на підставі наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України правильно зазначив анкетні дані особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, чим не вийшов за межі своїх повноважень.
Безпідставними є і посилання апелянта на те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 процесуальні права. Як встановлено з матеріалів відеозапису, особі було роз`яснено її права та обов`язки, зокрема передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, про ознайомлення із зазначеними нормами закону свідчить і особистий підпис ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, під час підписання якого будь-яких зауважень від нього не надходило. Так само від ОСОБА_1 під час складання адміністративних матеріалів не надходило жодних клопотань щодо надання письмових пояснень.
На спростування доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що помилкове зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду моделі приладу «Drager Alcotest 6820» замість «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого фактично проводилося тестування (що підтверджується паперовим чеком – роздруківкою приладу), є суто технічною опискою. Вказана неточність не впливає на достовірність результатів проведеного огляду, не спотворює його змісту та не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Стосовно доводів апелянта про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить підпису працівника поліції, а його другий примірник не був вручений ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає таке.
Здійснений за допомогою портативного відеореєстратора відеозапис, який є безперервним та належним доказом у справі, чітко зафіксував усю хронологію подій: процедуру тестування приладом «Drager», добровільне ознайомлення ОСОБА_1 з результатом 1,31 ‰ та відсутність із його боку будь-яких заперечень. Оскільки факт проходження огляду, його результат та згода особи з цим результатом повністю підтверджуються матеріалами відеофіксації та особистим підписом водія в протоколі, відсутність підпису інспектора в акті огляду або процедурні недоліки щодо вручення його копії є формальними порушеннями, які за наявності відеодоказу не спотворюють суті проведеної процедури, не порушують права особи на захист та не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є правильним.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критеріям належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи судом першої інстанції в повному обсязі дотримано вимоги статей 268, 279, 280 КУпАП. Постанова судді є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 05 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козін Т.В. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Шинкаренко А. І.