Справа № 331/2263/26
Провадження № 2/331/2632/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Запоріжжя
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді КольцД.М.,
секретаря судового засідання Дорофєєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Солтіс Ірини Володимирівни до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
ВСТАНОВИВ:
17.03.2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Солтіс Ірини Володимирівни до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно мешкала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з померлою ОСОБА_2 постійно до моменту смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 рідний племінник останньої, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. До спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить частка квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та яка належить померлій на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.11.2006 року серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневою районною адміністрацією, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12959867 від 19.12.2006 року серії ССС 988824, виданого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Співвласником частки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_2 не склала заповіт. Інших живих спадкоємців ОСОБА_2 , окрім рідного племінника, а саме ОСОБА_1 немає. 05.01.2016 року ОСОБА_1 вперше подав до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті його рідної тітки. 27.11.2025 року позивач звернувся до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, однак отримав відмову.
Для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте окрім визнання права власності в порядку спадкування за законом за єдиним спадкоємцем, а саме ОСОБА_1 на частку квартири в судовому порядку не існує, через що позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 19.03.2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального провадження та витребувано у Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори спадкову справу №2/2016, заведену 15.01.2016 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 23.04.2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника відповідача, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає положенню ч.3 ст. 211, ч.2 ст.247 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 15.10.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.
На час смерті ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності №816 від 24.11.2006 року, виданого Жовтневою районною адміністрацією належала частка квартири за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на квартиру, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Власником частки квартири за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.11.2006 року, виданого Жовтневою районною адміністрацією, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на квартиру, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2026/002629744 від 18.02.2026, ОСОБА_1 з 12.09.1979 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджує факт проживання на час смерті ОСОБА_2 за однією адресою.
Згідно матеріалів спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.01.2016 року із заявою про прийняття спадщини за законом після її смерті звернувся позивач, інші спадкоємці відсутні. Відповідно до заяви, батько ОСОБА_1 , який є рідним братом ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , 1938 року народження помер в Російській Федерації ( рік смерті невідомий).
Факт родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується наступним.
Відповідно до архівного витягу, Відділом ЗАЦС по (Сталінському району) м. Запоріжжя 09.11.1935 року видано актовий запис №2517, де батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 , 1910 року народження та ОСОБА_5 , 1912 року народження. Окрім того, в свідоцтві про народження, виданого повторно 15.08.2001 року серії НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_2 зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до архівного витягу, Відділом ЗАЦС по Сталінському району м. Запоріжжя Дніпропетровської області 31.08.1938 року видано актовий запис про народження №4443, де батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_4 ( минуло 28 років) та ОСОБА_5 ( минуло 26 років).
На підставі викладеного, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрою та братом.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 02.12.1958 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що підтверджує, що позивач є рідним племінником ОСОБА_2 .
Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зроблено актовий запис №1031 25.12.1980 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис №4736 14.06.1992 року.
Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості щодо смерті ОСОБА_3 відсутні.
У зв`язку з прийняттям Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та враховуючи норми звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, на даний час будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції РФ на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права не здійснюється, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. Відсутність дипломатичної та консульської присутності України на території РФ унеможливлює передачу резиденту РФ судових документів дипломатичними каналами.
Таким чином, направлення судових запитів на території РФ є неможливим. Це стосується як і безпосереднього направлення доручення через Міністерство юстиції України, так і направлення судового доручення через Міністерство закордонних справ України, в тому числі за посередництва третіх держав.
У зв`язку із вищевикладеним, суд позбавлений можливості надіслати запит на територію РФ щодо підтвердження/спростування факту смерті ОСОБА_3 .
Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої тітки, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину.
Постановою від 27.11.2025 року державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщини, зазначивши у постанові, що з наявних документів неможливо встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , рідного брата спадкодавця та встановити, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що його батько – рідний брат спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, дата смерті невідома ( факт смерті не встановлений).
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, оглянувши матеріали спадкової справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до змісту ст. ст. 1216-1218, 1220-1221, 1261, 1264, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за законом або за заповітом. 
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
На підставі ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.
Пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).
На підставі наявних доказів, суд вважає, що з дати смерті спадкодавця, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкриття спадщини та до дати подання позову до суду ОСОБА_1 будь-яка особа, крім позивача жодних заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до будь-якого нотаріуса не подавала, ОСОБА_1 є єдиним родичем та фактично проживав за однією адресою із покійною до її смерті, ОСОБА_1 належить частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , позов про визнання частки на вищезгадану квартиру в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню.
Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216-1218, 1225, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст.76-81,211,259,263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Солтіс Ірини Володимирівни до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності (одну другу) частку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 26.05.2026 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, адреса 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ЄДРПОУ 04053915.

Суддя: Кольц Д.М.