127/13635/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу адміністративної практики УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в : 
21.04.2026 о 00:03 год. в м. Вінниця, п вул. І.Хменка, 30, вдій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ніссан Ліф, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Велась безперервна відеофіксація на портативний відеореєстратор №467764. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Мишковська Т.М. подала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, а також через порушення процедури складання протоколу про адміністративну відповідальність - ОСОБА_1 не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. 
У судове засідання, ОСОБА_1 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Його захисник – адвокат Мишковська Т.М. у судовому засіданні підтримала клопотання про закриття провадження.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Нормами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №646094 від 21.04.2026, протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №108630 від 21.04.2026, рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області капрала поліції Яна Короля від 21.04.2026, відеозаписами з боді камери працівника поліції №467764.
Твердження захисника ОСОБА_1 – адвоката Мишковської Т.М. про те, що поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі суд відхиляє з огляду на наступне.
Суд звертає увагу на те, що відмовою від проходження огляду вважається не лише пряма заява водія, формально нею може бути визнана будь-яка дія чи бездіяльність, що перешкоджає встановленню стану сп`яніння водія. Наприклад, ухилення від виконання вимог, імітація невміння правильно дихати в трубку алкотестера, багаторазові безрезультатні спроби, затримка часу без вагомих причин, перешкода діям поліцейського, відмова від спілкування тощо.
З відеозапису з портативного відеореєстратора №467764, дослідженого судом, вбачається, що водій спочатку повністю уникав спілкування, ховав обличчя від камери, ігнорував неодноразові пропозиції пройти огляд та фактично затягував процес. Крім цього, з дослідженого відеозапису вбачається, що перед початком розмови ОСОБА_1 тікав від представників поліції, які наздогнали його лише у дворі приватного будинку. Пізніше, після намагання працівників поліції з`ясувати особу ОСОБА_1 , роз`яснення йому причин переслідування та пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 повторно намагався втекти від працівників поліції, внаслідок чого був затриманий. Таку поведінку суд розцінює як категоричну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в будь-якому вигляді, що спростовує доводи захисника Мишковської Т.М.
Твердження захисника ОСОБА_1 – адвоката Мишковської Т.М. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом суд відхиляє, як таке, що не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Так, на відеозаписі з портативного відеореєстратора №467764 чітко вбачається, що поліцейські роз`яснюють ОСОБА_1 підстави його переслідування: щодо нього поступив виклик, у зв`язку з чим поліцейські здійснювали переслідування автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , проте той заїхав у приватний сектор, покинув автомобіль та почав тікати. При цьому, ОСОБА_1 (це зафіксовано на відеозаписі) не заперчував дані обставини, що свідчить про визнання того, що він дійсно керував транспортним засобом.
Щодо твердження по те, що в протоколі датою вчинення правопорушення зазначено 20.04.2026, а в інших матеріалах справи – 21.04.2026, суд звертає увагу, щ в даному випадку явно мала місце описка, і вказане не впливає на можливість встановлення обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
Суд зазначає, що наведені заперечення захисника ОСОБА_1 спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене останім адміністративне правопорушення.
Виходячи з наведеного, суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу, ступінь її вини та дійшов переконання, що з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому судовий збір у розмірі 665,60 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору. 
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя