Справа № 951/825/24
Провадження №2/951/8/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року           селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Чапаєва Р.В.,
з участю:
секретарів судового засідання Барилко А.А., Галаса В.І., Горохівської Ю.О., Карапетяна А.Е.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Максиміва М.О., 
представника відповідача Іваніцької М.М., Садової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради, відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради про відновлення порушеного права на повне педагогічне навантаження,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до Козівського районного суду Тернопільської області із вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до наказу по Козівському районному відділу народної освіти № 41-к від 15.08.1990, на підставі наказу Тернопільського обласного управління народної освіти № 533 від 22.06.1990 була призначена на посаду вчителя початкових класів Дибщенської неповної середньої школи, що у селі Дибще Козівського (тепер – Тернопільського) району. Станом на 10.06.2024 вказаний навчальний заклад, у якому позивач обіймала посаду учителя молодших класів, називався Дибщенською гімназією Козівської селищної ради. 27.08.2024 у зв`язку з ліквідацією як юридичної особи Дибщенської гімназії Козівської селищної ради, позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади вчителя початкових класів вказаного навчального закладу в порядку переведення на посаду вчителя початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради. Разом з тим, відбулася зміна педогогічного навантаження на 2024-2025 навчальний рік обсягом 10,5 годин, з чим позивач не згідна, та вважає, що таким чином відповідачі порушують її визначене пунктом 1 частини 3 статті 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» право на повне тижневе навантаження. Вважає, що такий розподіл навантаження є несправедливим порівняно із навантаженням інших вчителів Дибщенської філії Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради.
Також вважає, що при її переведенні їй не було роз`яснено істотних умов праці, а саме встановлення їй після переведення педагогічного навантаження на 2024-2025 навчальний рік обсягом менше норми, передбаченої п.1 ч.3 ст.24 Закону України «Про повну загальну середню освіту», а саме, в кількості 10,5 годин при визначеній згаданими положеннями Закону України «Про повну загальну середню освіту» нормі 18 годин.
Вважає, що визначення їй такого обсягу педагогічного навантаження є дискримінаційним порівняно з іншими особами, що працюють на посадах вчителів молодших класів, а саме ОСОБА_2 .
Покликається на те, що розподіл педагогічного навантаження на 2024-2025 навчальний рік в частині встановлення їй педагогічного навантаження в обсязі, меншому, ніж законодавчо визначений, є незаконним, відповідач в односторонньому порядку змінив її істотні умови праці, що призвело до порушення її трудових прав та зменшення розміру заробітної плати.
У своїх позовних вимогах просить суд зобов`язати відповідачів Козівський ліцей № 1 Козівської селищної ради та відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради надати їй як вчителю Дибщенської неповної середньої школи Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради повне тижневе навантаження на 2024-2025 навчальні роки з 01.09.2024 в кількості 18 годин з відповідною виплатою заробітної плати.
Суд своєю ухвалою від 09.12.2024 відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача – Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради 24.12.2024 подав відзив. Його процесуальна позиція полягає у невизнанні позовних вимог та проханні відмовити в позові в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначає, що відповідно до рішення сесії Козівської селищної ради від 10.06.2024 «Про припинення діяльності закладів освіти Козівської селищної ради в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селишної ради (код ЄДРПОУ 24626968)» (діяльність Дибшенської гімназії Козівської селищної ради (код ЄДРПОУ 24626796) припинена в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № l Козівської селищної ради. Тому, ОСОБА_1 , як педагогічному працівнику дирекцією Дибщенської гімназії Козівської селищної ради було вручено персональне повідомлення про можливе вивільнення №128/07 від 11.06.2024. Вказаним попередженням ОСОБА_1 повідомлено про майбутнє звільнення відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України не раніше двох місяців з дня вручення їй цього попередження, а також повідомлено про відсутність наявних вакансій для працевлаштування. Представник відповідача не погоджується з позицією позивача про те, що у даному випадку відбулася зміна істотних умов праці, а саме зменшення тижневого педагогічного навантаження, а тому звертає увагу на те, що у повідомлені про можливе вивільнення №128/07 від 11.06.2024р. не міститься інформація про зміну істотних умов праці відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України, а наявна інформація щодо вивільнення відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України (розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, що є юридичною особою, а не їх структурного підрозділу). 22.08.2024 Дибщенська гімназія Козівської селищної ради припинила свою діяльність (ліквідовано юридичну особу - Дибщенська гімназія Козівської селищної ради). У зв`язку з утворенням Дибщенської філії Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради відповідно до рішення сесії Козівської селищної ради від 12.07.2024 № 2558 «Про утворення філій у складі опорного закладу освіти Козівського ліцею №1 Козівської селицної ради», яку було зареєстровано належним чином державним реєстратором в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 27.08.2024 Козівський ліцей №1 провів тарифікацію педагогічних працівників Козівського ліцею № 1 Козівської селишної ради, зокрема і педагогічних працівників Дибщенської філії. Представник у своєму відзиві звертає увагу на те, що тарифікація педагогічних працівників Дибщенської філії, не є похідною від тарифікації з попередніми роками Дибщенської гімназії, оскільки цей заклад є ліквідованим, а Дибщенська філія є новоутвореним закладом в Козівському ліцеї №1 з новими робочими та педагогічними посадами. Зазначає, що розподіл педагогічного навантаження серед працівників Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради проводився у повній відповідності до кількості педагогічних працівників, мережі класів, груп і гуртків на підставі Навчального плану закладу. Вказує, що для працевлаштування працівників гімназії в ліцеї, перед тарифікацію, з метою правильної її проведення директор ліцею ОСОБА_3 і директор Дибщенської гімназії ОСОБА_4 обговорили перелік вакантних посад, які можна було запропонувати працівникам закладу, що припиняв свою діяльністъ. Тому ОСОБА_4 з метою дотримання вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про повну загальну середню освіту», а саме щодо педагогічного навантаження 18 годин на тиждень, обговорила попередні пропозиції із працівниками гімназії щодо працевлаштування в Козівський ліцей №1. Наголошує, що позивачу ОСОБА_1 запропоновано працевлаштування в Дибщенську філію Козівського ліцею № 1 на посаду вчителя початкових класів з тижневим навантаженням обсягом 10,5 год, заміну вчителя уроків української мови та літератури з тижневим навантаженням 6 год та вихователя у дошкільному підрозділі 0,5 ставки. Однак ОСОБА_1 відмовилась від працевлаштування щодо заміни вчителя уроків української мови та літератури із тижневим навантаженням 6 год та вихователя у дошкільному підрозділі 0,5 ставки, про що був складений працівниками Дибщенської гімназії акт відмови педагогом ОСОБА_1 від запропонованих пропозицій працевлаштування в Дибщенській філії Козівського ліцею № 1 від 27.08.2024. Надалі ОСОБА_4 повідомила Козівський ліцей №1 щодо погоджених посад для працевлаштування працівників, зокрема повідомила, що ОСОБА_1 погодилась на працевлаштування в Дибщенську філію Козівського ліцею на посаду вчителя початкових класів з тижневим навантаженням обсягом 10,5 год., та працівники подали заяви у ліцей про їх призначення в порядку переведення.
Тарифікація педагогічних працівників Козівського ліцею №l, в тому числі тарифікація ОСОБА_1 здійснювалась 27.08.2024, оскільки метою проведення цієї тарифікації до 01.09.2024 було виявлення наявних вакансій у Козівському ліцеї №1 та утворення нових педагогічних робочих місць для працевлаштування працівників закладів освіти Козівської громади, які припинили діяльність в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради. Директор ліцею ОСОБА_3 на підставі проведеної тарифікації на 2024/2025 навчальний рік, з метою працевлаштування всіх педагогічних працівників Дибщенської гімназії та інших закладів, які припинили свою діяльність в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради надіслав у такі заклади 27.08.2024 листи – погодження щодо призначення в порядку переведення педагогічних працівників. В зазначеному листі вказано посаду, тарифікаційне педагогічне навантаження та умови праці, на які працівникам Дибщенської гімназії запропоновано працевлаштування.
Представник відповідача зауважує, що позивач була ознайомлена з цим листом до її призначення на посаду з тижневим навантаженням 10,5 годин, покликаючись на те, що цей лист-погодження зазначений як одна з підстав, згідно з якими ОСОБА_1 була звільнена в порядку переведення з посади вчителя Дибщенської гімназії. З цим наказом, як зазначає представник відповідача, позивач ознайомлена, оскільки в ньому проставлено її підпис про ознайомлення. Окрім того, з умовами прийняття на роботу в Козівський ліцей № 1 позивач погодилась, надавши в Козівський ліцей № 1 заяву від 28.08.2024 про призначення її на посаду вчителя початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 в порядку переведення з посади вчителя Дибщенської гімназії, з оплатою праці відповідно до тарифікації Дибщенської філії Козівського ліцею №1.
Просить врахувати, що ОСОБА_1 надала згоду в порядку, передбаченому абз.2 ч.5 ст.24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» на встановлення їй педагогічного навантаження обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, подавши 28.08.2024 заяву про її призначення з оплатою праці відповідно до тарифікації. Тобто, на думку представника відповідача, позивач погодилась на працевлаштування на умовах, запропонованих їй згідно з листом-погодженням щодо працевлаштування № 167 від 27.08.2024 як новоприйнятий працівник Козівського ліцею № l.
Представник відповідача зазначає, що в цьому разі не відбулася зміна істотних умов праці, оскільки не відбувся перерозподіл педагогічного навантаження протягом навчального року, який допускається у разі зміни кількості годин з окремих навчальних предметів (інтегрованих курсів), що передбачається навчальним планом закладу освіти, або за письмовою згодою педагогічного працівника з додержанням законодавства про працю, а відбулося працевлаштування позивача як новоприйнятого працівника в Козівський ліцей № 1 на погоджених між нею та роботодавцем умовах, зокрема із встановленим педагогічним навантаженням.
Представник відповідача – відділу освіти, культури, молоді та спорту 08.01.2025 подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до рішення сесії Козівської селищної ради від 10.06.2024 «Про припинення діяльності закладів освіти Козівської селишної ради в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради діяльність Дибщенської гімназії Козівської селищної ради припинена в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради. Відтак ОСОБА_1 як педагогічному працівнику дирекція Дибшенської гімназії Козівської селищної ради вручила персональне повідомлення про можливе вивільнення № 128/07 від 11.06.2024. Даним попередженням ОСОБА_1 повідомлено про майбутнє звільнення відповідно до ч.1 ст. 40 КЗпП України не раніше двох місяців з дня вручення її цього попередження, а також повідомлено щодо відсутності наявних вакансій для працевлаштування. Представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що не погоджується з позицією позивача про зміну істотних умов праці шляхом зменшення тижневого педагогічного навантаження, тому у повідомлені про можливе вивільнення №128/07 від 11.06.2024 не міститься інформація про зміну істотних умов праці відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України, а наявна інформація щодо вивільнення до ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з утворенням відповідно до рішення сесії Козівської селищної ради від 12.07.2024 Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 № 2558 «Про утворення філій у складі опорного закладу освіти Козівського ліцею Козівської селищної ради. 27.08.2024 Козівський ліцей № 1 провів тарифікацію педагогічних працівників Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, зокрема педагогічних працівників Дибщенської філії. Зауважує, що з метою забезпечення працевлаштування всіх попереджених про можливе вивільнення працівників Дибщенської гімназії тарифікацію, на думку представника відповідача, було проведено максимально виважено щодо кожного працівника. Покликається на те, що тарифікація педагогічних працівників Дибщенської філії не є похідною від тарифікації з попередніми роками Дибщенської гімназії, оскільки цей заклад є ліквідованим, а Дибщенська філія є новоутвореним закладом в структурі Козівського ліцею №l з новими робочими та педагогічними посадами.
Заперечує доводи позивача про те, що керівництвом Козівського ліцею № 1 надано безпідставну перевагу під час тарифікації іншим працівникам Дибщенської філії, обстоюючи свою позицію тим, що розподіл педагогічного навантаження – це частина процесу тарифікації. Навчальне навантаження між педагогічними працівниками відповідного до чинного законодавства розподіляє керівник закладу освіти, погоджуючи його з профспілковим комітетом, залежно від: кількості годин, передбачених навчальними планами; наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склалися в закладі. Просить врахувати, що чинним законодавством не визначено певного переліку обов`язкових умов та правил, за якими керівник закладу освіти має діяти, розподіляючи години. У розподілі педагогічного навантаження брали участь представники профспілкового комітету Куціль Валентина Олександрівна та ОСОБА_5 . При здійсненні тарифікації (розподілі педагогічного навантаження) керівництво Козівського ліцею №1 брало до уваги інформацію про особовий склад: рівень освіти та спеціальність за дипломом, педагогічний стаж, кваліфікаційну категорію, наявність почесних і педагогічних звань, науковий ступінь та підтвердження їх відповідними документами. Представник відповідача зазначає, що розподіл педагогічного навантаження проводився у повній відповідності до кількості педагогічних працівників, мережі класів, груп і гуртків на підставі навчального плану закладу. Крім того, представник відповідача наголошує, що директор Дибщенської гімназії ОСОБА_4 з метою дотримання вимог ч.3 ст.24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» щодо визначення обсягу педагогічного навантаження менш, ніж 18 годин, обговорила це із працівниками гімназії до їхнього працевлаштування у Козівський ліцей № 1 Козівської селищної ради. Позивачу ОСОБА_1 було запропоновано працевлаштування в Дибщенську філію Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради на посаду вчителя початкових класів із тижневим навантаженням обсягом 10,5 год або інші посади, при цьому ОСОБА_1 погодилась на працевлаштування у Дибщенську філію Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради на посаду вчителя початкових класів із тижневим навантаженням обсягом 10,5 год., та відмовилася від двох інших запропонованих їй посад, після цього подала заяву в ліцей про призначення її на вказану посаду в порядку переведення.
Представник відповідача наполягає на тому, що позивач була ознайомлена з умовами її праці на посаді, на яку вона виявила бажання перевестися, щодо тижневого навантаження в обсязі 10,5 годин, оскільки 27.08.2024 директор Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради Максимів М.О. надіслав до Дибщенської гімназії лист № 167 від 27.08.2024, у якому вказано посаду, тарифікаційне педагогічне навантаження та умови праці, на які працівникам Дибщенської гімназії запропоновано працевлаштування, і з цим листом позивач, подаючи заяву про звільнення з посади вчителя Дибщенської гімназії в порядку переведення на посаду вчителя Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, була ознайомлена, оскільки як вбачається із наказу, виданого директором Дибщенської гімназії Козівської селишної ради № 28-КД від 27.08.2024 «Про звільнення в порядку переведення ОСОБА_6 », з цим листом позивач ознайомлена, тому шо цей лист-погодження зазначений, як одна з підстав, згідно з якими   ОСОБА_1  було звільнено в порядку переведення з посади вчителя Дибщенської гімназії. З цим наказом позивач ознайомлена, оскільки в ньому проставлено її підпис про ознайомлення. Окрім того, на думку представника відповідача, з умовами прийняття на роботу в Козівський ліцей № 1 Козівської селищної ради позивач погодилась, подавши в Козівський ліцей № 1 Козівської селищної ради заяву від 28.08.2024 про призначення її на посаду вчителя початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 в порядку переведення з посади вчителя Дибщенської гімназії, з оплатою праці відповідно до тарифікації Дибщенської філії Козівського ліцею №1.
Просить врахувати, що під час тарифікації на 2024-2025 навчальний рік педагогічних працівників Козівського ліцею № 1 Козівський, зокрема філій, тарифікаційна комісія взяла до уваги оптимізаційні аспекти під час реорганізації закладу та метою забезпечення всіх працівників робочим місцем, беручи до уваги мережу закладу освіти та його філій, було ухвалено рішення щодо тарифікації педагогічних працівників відповідно до вимог чинного законодавства України. 
Також зазначає, що встановити їй педагогічне навантаження у попередньому обсязі неможливо, оскільки Дибщенська гімназія ліквідована.
06.01.2025 та 10.01.2025 позивач подала до суду відповіді на відзив відповідачів, у яких звертає увагу на надання після звільнення із посади вчителя молодших класів Дибщенської гімназії в порядку переведення на посаду вчителя молодших класів Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради ОСОБА_2 педагогічного навантаження в обсязі 17 год. Такий розподіл педагогічного навантаження ставить її у нерівне становище з ОСОБА_2 , чим порушує право позивача на повне педагогічне навантаження. Просить при ухваленні рішення у справі взяти до уваги результати перевірки, проведеної Державною службою якості освіти Департаменту служби якості освіти у Тернопільській області від 12.12.2024, проведеної у Козівському ліцеї № 1 Козівської селищної ради, у якому зафіксовані окремі порушення при розподілі педагогічного навантаження, зокрема при складенні тарифікаційного списку педагогічних працівників на 2024 – 2025 навчальні роки. До відповіді на відзив додає копію акта згаданої перевірки.
Суд своєю ухвалою від 03.02.2025 залучив як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 як завідувача Дибщенської філії Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради. 11.02.2025 третя особа подала письмові пояснення в порядку ст.181 ЦПК України. Суд своєю ухвалою від 24.10.2025 виключив третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_4 як завідувача Дибщенської філії Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради зі складу учасників цивільної справи.
Також 31.03.2025 надійшла заява позивача про зміну предмета та підстав позову, а саме доповнити позовні вимоги новими позовними вимогами: зобов`язати Козівський відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради та директора Дибщенської філії Козівської селищної ради виплатити їй належні кошти за перевірку зошитів у 2023-2024 н.р. у 5-9 класах та доплату в інклюзивному класі з 01.09.2024. Вказана заява вирішена у встановленому ЦПК України порядку у відкритому судовому засіданні протокольною ухвалою від 26.05.2025, вказану заяву повернуто позивачу. 
Крім того, 11.02.2026 надійшла заява про зміну підстав та предмета позову, відповідно до якої позивач просила змінити позовні вимоги та здійснювати судовий розгляд щодо таких вимог: зобов`язати відповідачів Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради та відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради виплатити їй як вчителю Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради заробітну плату за 2024-2025 н.р. з 01.09.2024 відповідно тижневому навантаженню в кількості 18 годин. Зазначена заява вирішена у встановленому ЦПК України порядку у відкритому судовому засіданні ухвалою від 26.02.2026, вказану заяву повернуто позивачу без розгляду. 
Відтак, суд вирішує спір предметом якого є такі вимоги позивача: зобов`язати відповідачів – Козівський ліцей № 1 Козівської селищної ради та відділ освіти, культури молоді і спорту Козівської селищної ради надати позивачеві ОСОБА_1 повне тижневе навантаження на 2024 – 2025 навчальний рік з 01.09.2024 навчальний рік в кількості 18 годин з відповідною виплатою заробітної плати.
Позивач 24.03.2025 подала письмові заперечення щодо суб`єктного складу у цій справі. Суд вирішив ці доводи та у судовому засіданні від 26.05.2026 оголосив щодо поданих заперечень протокольну ухвалу.
Позивач 04.04.2025 подала до суду клопотання про долучення доказів. Суд розглянув це клопотання у відкритому судовому засіданні у встановленому порядку.
14.05.2025 позивач подала клопотання про витребування доказів – тарифікаційних списків вчителів Дибщенського навчального закладу Козівської селищної ради за 2014 – 2015, 2015 – 2016, 2016 – 2017, 2017 – 2018, 2018 – 2019 навчальні роки. Вказані документи позивач просить витребувати у Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради та Відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради, яке у судовому засіданні сторона позивача уточнила: просила витребувати у Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради і відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради інформацію щодо наявності у їхньому розпорядженні тарифікаційних списків вчителів Дибщенського навчального закладу Козівської селищної ради за 2014 – 2015, 2015 – 2016, 2016 – 2017, 2017 – 2018, 2018 – 2019 навчальні роки. Суд своєю ухвалою від 13.11.2025 вказане клопотання задовольнив у повному обсязі. Представник Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради 24.11.2025 на виконання згаданої ухвали суду надав інформацію щодо тижневого навантаження вчителів Дибщенського навчального закладу Козівської селищної ради за 2014 – 2015, 2015 – 2016, 2016 – 2017, 2017 – 2018, 2018 – 2019 навчальні роки, водночас не надав тарифікаційних списків за означений період, мотивуючи це відсутністю у розпорядженні вказаного навчального закладу таких тарифікаційних списків. Також повідомив про відсутність у його розпорядженні згаданих тарифікаційних списків 17.11.2025 відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради. В подальшому позивач зверталася до суду із клопотанням про витребування тарифікаційних списків вчителів Дибщенського навчального закладу Козівської селищної ради за 2014 – 2015, 2015 – 2016, 2016 – 2017, 2017 – 2018, 2018 – 2019 навчальні роки у Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, однак суд, взявши до уваги попередню інформацію, протокольною ухвалою від 17.12.2025 відмовив у задоволенні вказаного клопотання.
Вирішуючи питання про суб`єктний склад, зокрема відповідачів у справі, суд зазначає таке.
Визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів і обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується останнім під час розгляду справи. Визначення складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Абзацем 1 ч.5 ст.24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що розподіл педагогічного навантаження у закладі освіти затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства.
Отже в даному випадку керівник, тобто директор Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради визначив тижневе навантаження відповідачеві, яке вона оспорює, тому матеріально-правова вимога позивача звернута до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради як до юридичної особи, яка порушила, на думку позивача, її суб`єктивне право. При цьому чинним законодавством не передбачено повноважень відділу освіти, культури молоді та спорту відповідного органу місцевого самоврядування встановлювати педагогічне навантаження, це є дискреційні повноваження директора згаданого навчального закладу. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні під час дослідження доказів, а також під час надання пояснень представником відповідача – відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради, тарифікаційний список по установі – Дибщенській філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради крім того, що складений директором Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, затверджений також начальником, відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради. Наведене зумовлено тим, що оплату праці після визначення відповідного педагогічного навантаження педагогічним працівникам здійснює саме бухгалтерія відділу, освіти, культури, молоді та спорту, відтак як розпорядник бюджетних коштів відділ уповноважений погоджувати такий тарифікаційний список, оскільки в подальшому тижневе навантаження буде визначати витрати бюджетних коштів. Таким чином, суд погоджується з позивачем в тому, що відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради також є належним відповідачем у цій справі. 
Водночас, суд з цих самих підстав не погоджується з доводами позивача, викладеними нею у клопотанні від 06.01.2026 про те, що відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради не був уповноважений затверджувати згаданий тарифікаційний список (том 2 а.с.214 зв.).
Надаючи пояснення у судовому засіданні, позивач стверджувала, що, звертаючись із власноручно написаною заявою від 27.08.2024 про звільнення її із посади вчителя початкових класів Дибщенської гімназії Козівської селищної ради в порядку переведення на посаду вчителя початкових класів Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, мала очікування щодо призначення її на посаду вчителя початкових класів Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, тобто рівнозначну посаду тій, з якої вона звільнялася, вважала, що тижневе педагогічне навантаження залишається не меншим визначеного законодавством 18-годинного. 
Серед іншого, позивач зазначає про упередженість директора школи щодо неї при розподілі навантаження, що є проявом, на її думку, дискримінації.
Надаючи пояснення в судовому засіданні, представники відповідачів – Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради та відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради також зазначили, що зменшення обсягу педагогічного навантаження позивача, порівняно з тим, яке було їй встановлено у Дибщенській гімназії було зумовлене виключно об`єктивними обставинами, які не залежать від дій чи бездіяльності директора навчального закладу, оскільки у 2024-2025 навчальному році зменшилась кількість учнів, які перейшли на навчання після ліквідації Дибщенської гімназії до Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, що і зумовило зменшення педагогічного навантаження. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.
Позивач до 27.08.2024 працювала на посаді вчителя початкових класів Дибщенської гімназії Козівської селищної ради (том 1 а.с. 5, 7, 80, 130, 190). 
10.06.2024 сесія Козівської селищної ради ухвалила рішення № 2514 «Про припинення діяльності закладів освіти Козівської селищної ради в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради (ЄДРПОУ 24626968)» (том 1 а.с.144-146), у зв`язку з чим відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради прийняв наказ № 32-ос від 10.06.2024, яким припинив в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради Дибщенську гімназію Козівської селищної ради (том 1 а.с.61, 142). Відтак Дибщенська гімназія Козівської селищної ради 20.08.2024 припинена як юридична особа, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (том.1 а.с.71, том 2 а.с.257-257 зв.). Натомість 12.07.2024 сесія Козівської селищної ради своїм рішенням № 2558 «Про утоворення філій у складі опорного закладу освіти Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради» утворила Дибщенську філію у складі опорного закладу освіти Козівського ліцею №1 Козівської селищної ради (том 1 а.с.82-82 зв., 147-148). Про утворення Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (том 1 а.с.72-72 зв., 150-150 зв.).
11.06.2024 листом № 01-28/07 директор Дибщенської гімназії Козівської селищної ради повідомила позивача про майбутнє вивільнення відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією як юридичної особи вказаного навчального закладу (том 1 а.с.6, 81, 129, 184).
В результаті реорганізації Дибщенської гімназії Козівської селищної ради шляхом приднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради зменшилася кількість учнів, котрі навчалися у попередні навчальні роки у Дибщенській гімназії Козівської селищної ради внаслідок чого, відповідно, зменшилася кількість навчальних годин (занять), а відтак зменшилось педагогічне навантаження вчителів, які виявили бажання перевестися із Дибщенської гімназії Козівської селищної ради до Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, що підтверджується долученим позивачем листом завідувача Дибщенською філією Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради № 89 від 02.09.2024 (том 2 а.с.31), рішенням сесії Козівської селищної ради № 1013 від 10.09.2021 «Про затвердження мережі закладів загальної середньої освіти Козівської територіальної громади на 2021-2022 навчальний рік» (том 2 а.с.220-221), даними щодо мережі ЗЗСО Козівської селищної ради на 2021/2022 н.р. (том 2 а.с.222), рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради № 196 від 05.09.2022 «Про затвердження мережі закладів загальної середньої освіти Козівської територіальної громади на 2022/2023 навчальний рік» (том 2 а.с.223-224), даними щодо мережі ЗЗСО Козівської селищної ради на 2022/2023 н.р. (том 2 а.с.225), рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради від 05.09.2023 № 198 «Про затвердження мережі закладів загальної середньої освіти Козівської територіальної громади на 2023/2024 навчальний рік» (том 2 а.с.226 – 227 зв.), даними щодо мережі ЗЗСО Козівської селищної ради 2023/2024 н.р. (том 2 а.с.228-230), рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради № 250 від 19.09.2024 «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету Козівської селищної ради від 28.08.2024 р. № 246 «Про затвердження мережі закладів загальної середньої освіти Козівської територіальної громади на 2024/2025 навчальний рік» (том 2 а.с.231-231 зв.), даними щодо мережі ЗЗСО Козівської селищної ради на 2024/2025 н.р. (том 2 а.с.232-234). Отже суд погоджується з доводами відповідачів, і це не заперечується також і самою позивачем, про те, що підставою зменшення тижневого навантаження вчителя початкових класів ОСОБА_1 у Дибщенській філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради ступенів, порівняно із тижневим педагогічним навантаженням, яке було і позивача попередні навчальні роки у Дибщенській гімназії Козівської селищної ради, стало зменшенням кількості класів, що стало об`єктивною передумовою для зміни умов праці, що були описані представниками відповідачів у відзивах, що вже надавалися до суду.
27.08.2024 директор Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради ліцею ОСОБА_3 на підставі проведеної тарифікації на 2024/2025 навчальний рік, з метою працевлаштування всіх педагогічних працівників Дибщенської гімназії та інших закладів, які припинили свою діяльність в результаті реорганізації шляхом приєднання до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради надіслав у заклад 27.08.2024 лист – погодження № 167 щодо призначення в порядку переведення педагогічних працівників (том 1 а.с.78-78 зв., 126-127, 186 – 186 зв.). У вказаному листі за результатами попередньо проведеної тарифікації було запропоновано ОСОБА_1 посаду вчителя початкових класів в Дибщенській філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради із педагогічним навантаженням обсягом 10,5 годин.
27.08.2024 комісія у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запропонували ОСОБА_1 перевестися на посаду вчителя початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради із тижневим навантаженням 10,5 годин. ОСОБА_1 надала згоду на переведення на посаду вчителя початкових класів. Також вона написала заяву про звільнення в порядку переведення на посаду вчителя початкових класів. Водночас іншим окремим документом письмової згоди на переведення її на вказану посаду ОСОБА_1 не подала. Про наведене складено акт, котрий підписано ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (том 1 а.с.70 зв., 149, 185).
Суд частково погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що станом на 27.08.2024 ОСОБА_4 не перебувала на посаді завідувача Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, як це зазначено у вищевказаному акті, оскільки на таку посаду вона була призначена лише 28.08.2024 наказом № 178-к від 28.08.2024 з 29.08.2024 (том 1 а.с.49). Проте суд вважає, що загалом це не впливає на повноваження ОСОБА_4 , яка на той час, тобто на момент надання пропозицій ОСОБА_1 та складення акта від 27.08.2024 відмови ОСОБА_1 від підпису перебувала на посаді директора Дибщенської гімназії Козівської селищної ради, вчиняти такі дії, а також не дає підстав ставити під сумнів факти, викладені в акті за підписом ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
ОСОБА_1 27.08.2024 власноручно написала заяву про звільнення її з посади вчителя початкових класів Дибщенської гімназії Козівської селищної ради в порядку переведення на посаду вчителя початкової освіти Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради (том 1 а.с.191, том 2 а.с.47).
Наказом директора Дибщенської гімназії Козівської селищної ради № 28-кд від 27.08.2024 позивача звільнено з посади вчителя початкових класів Дибщенської гімназії Козівської селищної ради в порядку переведення на посаду вчителя початкової освіти Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради (том 1 а.с.80, том 1 а.с.130, том.1 а.с.190 )
28.08.2024 ОСОБА_1 на ім`я директора Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради власноручно написала заяву, у якій вказала, що просить прийняти її на посаду вчителя початкових класів із тижневим навантаженням відповідно до тарифікації Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради в порядку переведення з Дибщенської гімназії з 31.08.2024 (том 1 а.с.77 зв., том 1 а.с.131.).
Наказом директора Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради № 201К від 28.08.2024 позивача призначено з 31.08.2024 на посаду вчителя початкових класів ї Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради в порядку переведення з Дибщенської гімназії Козівської селищної ради з оплатою праці відповідно до тарифікаці (том 1 а.с.80 зв., том 1 а.с.152).
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
У статті 29 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
Спеціальним законом, який на час виникнення спірних правовідносин визначає правові, організаційні та економічні засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти є Закон України «Про повну загальну середню освіту».
За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що на посади педагогічних працівників приймаються особи, які мають педагогічну освіту, вищу освіту та/або професійну кваліфікацію, вільно володіють державною мовою (для громадян України) або володіють державною мовою в обсязі, достатньому для спілкування (для іноземців та осіб без громадянства), моральні якості та фізичний і психічний стан здоров`я яких дозволяють виконувати професійні обов`язки.
Згідно із Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою, посада вчителя відноситься до посад педагогічних працівників.
Положеннями ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що педагогічна діяльність вчителя включає діяльність у межах його педагогічного навантаження, норма якого на одну тарифну ставку становить 18 навчальних годин на тиждень. Педагогічне навантаження педагогічного працівника закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, встановлюється за його письмовою згодою.
Педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу та форми власності - це час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу.
За змістом підпункту е) пункту 20 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників навчально-виховних закладів системи Міністерства освіти України, затверджених наказом Міністерства освіти України від 20.12.1993, власник або уповноважений ним орган (керівник) закладу освіти зобов`язаний доводити до відома педагогічних працівників у кінці навчального року (до надання відпустки) педагогічне навантаження в наступному навчальному році. Наведена вимога, на думку суду, була виконана.
Відповідно до пункту 63 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України № 102 від 15.04.1993 (далі - Інструкція), навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі.
В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, зокрема це не заперечувалося представниками відповідачів, що при розподілі керівником Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради навчального навантаження між працівниками, зокрема між позивачем, всупереч абз.2 п.63 Інструкції профспілковий комітет не надав свого погодження. Доказів зворотного суду сторони не надали. Натомість вказане підтверджується, серед іншого, актом за результатами перевірки додержання закладом освіти вимог законодавства у сфері загальної середньої освіти (під час інституційного аудиту) від 03.12.2024 № 02-08 01-10/74-18, проведеної управлінням державної служби якості освіти у Тернопільській області. У вказаному акті зафіксовано порушення в частині непогодження тарифікаційного списку Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради на 01.09.2024 із профспілковим комітетом (том 1 а.с.94-96, том 2 а.с.16-26 зв.).
Суд не бере до уваги як належний доказ відповідь Тернопільської обласної військової адміністрації від 18.10.2024 № 2830/В-15/3322-УГЛ-170/13 за результатами звернення ОСОБА_1 на урядову «гарячу лінію», оскільки у розпорядженні суду немає змісту самого звернення, суд позбавлений можливості з`ясувати, про які саме факти повідомляла ОСОБА_1 у вказаному зверненні (том 1 а.с.103 – 103 зв.).
Водночас суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що вона не була обізнана із встановленням їй педагогічного навантаження в обсязі, меншому передбаченого ст.24 «Про повну загальну середню освіту», тобто в обсязі, менше 18 годин, а саме в обсязі 10,5 годин. Наведені твердження спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5 , котрий показав, що 27.08.2024 тодішній директор Козівської гімназії ОСОБА_4 проводила обговорення з усіма працівниками Дибщенської гімназії Козівської селищної ради, які підлягали звільненню у зв`язку із припиненням її як юридичної особи, та виявили бажання перевестися у Козівський ліцей № 1 Козівської селищної ради на посади вчителів, зокрема на посади у Дибщенській філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради. Усім було доведено до відома лист -погодження щодо працевлаштування № 167 від 27.08.2024, водночас ОСОБА_1 було запропоновано, окрім зазначеної, також дві інших посади, від яких вона відмовилася, однак написала 27.08.2024 заяву про звільнення її в порядку переведення на посаду вчителя початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1. З копії наказу директора Дибщенської гімназії Козівської селищної ради № 28-КД від 27.08.2024 «Про звільнення в порядку переведення ОСОБА_6 » вбачається, що позивач була ознайомлена із зазначеним листом № 167 від 27.08.2024, оскільки саме цей лист-погодження вказаний як одна з підстав, відповідно до яких ОСОБА_1 було звільнено в порядку переведення з посади вчителя Дибщенської гімназії. Із зазначеним наказом позивач також була ознайомлена, що підтверджується наявністю її підпису про ознайомлення в тексті наказу. Надалі позивач власноручно написала заяву про призначення на посаду із таким формулюванням: «Прошу прийняти мене на посаду вчительки початкових класів, з тижневим навантаженням відповідно до тарифікації Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради в порядку переведення з Дибщенської гімназії з 31.01.2024 р.». Надалі, з 01.09.2024, з початку нового 2024-2025 навчального року, позивач приступила до виконання своїх посадових обов`язків вчителя та проводила уроки згідно із затвердженим розкладом уроків, і жодні заяви щодо непогодження з продовженням роботи на вказаних умовах від неї до Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради не надходили.
Оцінюючи протилежні за змістом аргументи позивача та представників відповідачів щодо обізнаності станом на 27.08.2024 позивача про умови праці її як особи, яка мала намір працювати на посаді вчителя із педагогічним навантаженням менше, ніж 18 годин, суд керується стандартом доказування більшої переконливості. Так, у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц). Отже суд вважає більш переконливими докази про те, що позивач була обізнана про запропоновану їй посаду вчителя початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради саме з навантаженням 10,5 годин.
В контексті вищевикладеного, оцінюючи доводи позивача стосовно ненадання нею письмової згоди відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» на становлення їй педагогічного навантаження як педагогічному працівникові закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею, суд вважає, що будучи обізнаною, як зазначено вище, про умови, трудового договору, написавши та власноручно 27.08.2024 та подавши заяву про звільнення в порядку переведення, а надалі власноручно написавши 28.08.2024 та подавши заяву про призначення на посаду із таким формулюванням: «Прошу прийняти мене на посаду вчительки початкових класів, з тижневим навантаженням відповідно до тарифікації Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради в порядку переведення з Дибщенської гімназії з 31.01.2024 р.», а надалі приступивши до роботи на таких умовах, на думку суду, позивач висловила свою письмову згоду відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» на становлення їй педагогічного навантаження як педагогічному працівникові закладу освіти обсягом менше норми, передбаченої цією статтею.
При цьому суд вважає доведеним те, що встановлення меншого, аніж передбачено законом педагогічного навантаження педагогічним працівникам Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради на 2024-2025 навчальний рік було зумовлене зменшенням кількості класів у 2024-2025 роках, відсутністю дітей у Дибщенській філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради, порівняно з кількістю дітей, що навчалися у Дибщенській гімназії Козівської селищної ради у попередні навчальні роки.
Надаючи оцінку доводам позивача про те, що вчителю початкових класів ОСОБА_2 необґрунтовано встановлено тижневе навантаження 17 год., що ставить її в краще становище порівняно із позивачем, а тижневе навантаження, встановлене ОСОБА_2 слід було передати позивачу, суд зазначає, що ОСОБА_2 не є учасником цієї справи. Тому суд позбавлений можливості оцінювати та аналізувати підставність її педагогічного навантаження та передачу такого позивачу. У пункті тринадцятому постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.23.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз 'яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Ці роз`яснення є актуальними при застосуванні норм процесуального права за ЦПК України в редакції Закону України № 147- VІІІ від 03.10.2017. Отже суд не вдається до оцінки тверджень ОСОБА_1 про те, що години педагогічного навантаження, які встановлені вчителю ОСОБА_2 слід було призначити як години педагогічного навантаження ОСОБА_1 .
Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_1 зазначає, що дії щодо встановлення їй педагогічного навантаження в обсязі меншому, ніж визначений законом, є дискримінаційними, порушують її право на працю порівняно з іншими вчителями, оскільки встановлення педагогічного навантаження мало місце лише щодо неї. 
Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому громадському об`єднанні, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їхніх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. 
Обставин визначення вказаного педагогічного навантаження позивачу відповідачем без її згоди, у тому числі шляхом дискримінації не встановлено, а отже, відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. При цьому суд вважає, що відповідачами до суду надано докази відносно того, яким чином у правовідносинах між роботодавцем та працівниками регулювались зазначені питання, які вхідні дані та які критерії були застосовними. Відповідачами на спростування доводів позивача надано докази, відносно наявності застосування однакових підходів щодо розподілу педагогічного навантаження (критерії застосовності, порівняльна інформація, обсяг навантаження позивача та інших працівників), тому, на думку суду відповідачі виконали тягар доказування відповідно до абз.1 ч.2 ст.81 ЦПК України.
Надаючи оцінку з точки зору належності долученій як доказ скарзі ОСОБА_9 (том 2 а.с.164 – 164 зв.), суд вважає цей доказ неналежним, оскільки період, що описується у цій скарзі, не стосується часу виникнення спірних правовідносин. Крім того, висловлювання, які вказані у цій заяві, щодо оцінки компетентності ОСОБА_1 як вчителя, є оціночними судженнями, які не містять фактичних даних не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
На думку суду, такі висловлювання для їх оцінки судом не є твердженням про вчинення конкретних діянь, відображають оціночні судження, оскільки сам характер таких висловлювань та контекст, в якому вони були здійснені, призводять до сприйняття саме як висловлення оцінки, а не твердження, в зв`язку з чим оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Також у судовому засіданні, вирішуючи питання про долучення як доказу знімку екрана із листуванням у месенджері між позивачем ОСОБА_1 та іншою особою, суд повідомив сторону позивача, яка клопотала про його долучення, про недопустимість такого доказу, оскільки він порушує визначене статтею 31 Конституції України право на таємницю листування, а згоду іншої особи, із якою відбувалося листування суду не надано, та повернув цей доказ позивачеві. Відтак суд не використовує цей доказ та не надає йому оцінку з точки зору належності та достовірності (том 2 а.с.35). 
Отож, за встановлених судом обставин, враховуючи, що розподіл навчального навантаження (визначення педагогічного навантаження) позивачеві всупереч п.63 Інструкції проведено без погодження із профспілковим комітетом, пред`явлений позов в цій частині суд вважає обґрунтованим, а тому він підлягає до часткового задоволення шляхом визнання неправомірними дій та рішення відповідача – Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради та відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради щодо встановлення на 2024 – 2025 навчальний рік педагогічного навантаження в обсязі 10,5 годин вчителю початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Вовк Галині Миронівні. Формулюючи саме таким чином рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд бере до уваги, що у позовних вимогах позивача відсутнє посилання на відповідний наказ (рішення), яким визначено таке педагогічне навантаження, а також про прийняття такого наказу (рішення) відповідачами як самостійного акта не встановлено під час розгляду справи судом, з чого суд робить висновок про те, що таке навантаження визначалось позивачу шляхом вчинення низки відповідних послідовних юридично значущих дій та формально зафіксувалося у тарифікаційному списку працівників по установі Відділ освіти, культури молоді та спорту Козівської селищної ради станом на 01.09.2024р.(том 1 а.с.187-188).
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів – Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради та відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради надати позивачу як вчителю початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради повне тижневе навантаження на 2024-2025 навчальні роки в обсязі 18 годин з виплатою відповідної заробітної плати, то суд вважає, що суд не має компетенції вирішувати таке питання, оскільки це суперечитиме ст.24 Закону України «Про повну загальну середню освіту», якою визначено, що розподіл педагогічного навантаження у закладі освіти затверджується його керівником відповідно до вимог законодавства. Суд зауважує, що розподіл педагогічного навантаження є прерогативою керівника навчального закладу, який бере до уваги кількість годин, передбачених навчальними планами, наявність відповідних педагогічних кадрів та інші конкретні умови, що склались у закладі. Відтак суд не втручається у дискреційні повноваження директора навчального закладу із визначення педагогічного навантаження педагогічних працівників, зокрема і ОСОБА_1 . Отже, суд не може підміняти собою директора Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради та вирішувати питання, які відносяться до виключної компетенції керівника закладу освіти, а тому відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги у зв`язку з її необґрунтованістю.
Суд враховує, що відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
В судовому засіданні 15.05.2026 позивач просила стягнути судові витрати, а саме сплачений нею судовий збір в сумі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 
Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд керується таким.
Приписами частини 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 своєї постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 зі змінами, внесеними 25.09.2015 роз`яснив судам, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. 
Враховуючи те, що позовні вимоги у даній справі задоволено частково, а пропорційність розподілу судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору в даному випадку точно визначити неможливо, то суд дійшов висновку, що заява позивача про розподіл (відшкодування) судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в частині сплаченого судового збору підлягає до часткового задоволення, а судові витрати розподіленню між сторонами порівну, а саме половину судового збору, тобто 605,60 грн слід покласти на позивача а іншу половину, тобто 605,60 грн стягнути з двох відповідачів, а саме 302,80 грн з Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради та 302,80 грн із відділу освіти культури, молоді та спорту Козівської селищної ради.
Вирішуючи заяву сторони позивача про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, суд керується таким.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 756/15736/18.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (висновки постанови Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 826/856/18).
Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.
Таким чином, для документального доведення понесених стороною витрати на правову допомогу, необхідно надати: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат (висновки постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі№ 686/31892/19.
Сторона позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надала лише ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Козівському районному суді Тернопільської області (том 1 а.с.87), та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (том 1 а.с.86), договір про надання правничої допомоги (том 1 а.с.108-110). Проте сторона позивача не надала акт приймання-передачі наданих послуг та дані щодо розрахунку часу, витраченого на надання правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги). 
Причини неможливості надання акта приймання-передачі при зверненні до суду та під час перебування справи в провадженні суду, стороною позивача не повідомлялись.
Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній акт, суд позбавлений можливості, в тому числі, пересвідчитись щодо пов`язаності витрат на правничу допомогу з вказаною справою, дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, тощо.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку - детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги, позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Також сторона позивача не надала суду доказів щодо обсягу наданої правничої допомоги і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, зокрема акта приймання-передачі наданих послуг. Сам по собі ордер та договір вказують лише на повноваження адвоката представляти інтереси, однак жодним чином не підтверджують факту надання послуг з правничої допомоги.
Відтак, оскільки сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі та обсяг наданих послуг і виконаних робіт, тобто фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, містяться у акті приймання-передачі послуг за договором, тому суд дійшов висновку, що підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, немає.
Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відмову в стягненні 7000 грн з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на викладене, керуючись ст. 2-13, 76-80, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії та рішення щодо визначення педагогічного навантаження в обсязі 10,5 годин вчителю початкових класів Дибщенської філії Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради ОСОБА_1 на 2024-2025 навчальний рік.
Стягнути з Козівського ліцею № 1 Козівської селищної ради на користь позивача 302, 80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору.
Стягнути з відділу освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради на користь позивача 302, 80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 19.05.2026.

Відомості про учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: Козівський ліцей № 1 Козівської селищної ради, адреса місця знаходження: вул.Соборна, 9, селище Козова Тернопільського району Тернопільської області, 47601, ЄДРПОУ 24626968;
Відповідач: відділ освіти, культури, молоді та спорту Козівської селищної ради, адреса місця знаходження: вул.Грушевського, 32, селище Козова Тернопільського району Тернопільської області, 47601, ЄДРПОУ 44080090.

Головуючий суддя        Р.В. Чапаєв