ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2026 р. Справа№ 910/895/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Крижного О.М. 
Ткаченка Б.О. 

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Левковська К.Ю.;
від відповідача: Олійник Н.А.; 

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025
у справі №910/895/25 (суддя Усатенко І.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 397 578,50 грн.
За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 3% річних та втрат від інфляції у розмірі 397 578,50 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» втрати від інфляції у розмірі 327 759 грн 25 коп., 3% річних у розмірі 69 644 грн 48 коп. та судовий збір у розмірі 4 768 грн 84 коп. В частині позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 174,77 грн - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що суд в рамках зазначеної справи, як під час її розгляду так і під час ухвалення рішення, безумовно, обмежений встановленими у справі № 910/3071/23 обставинами та не має процесуальної можливості не враховувати ці обставини та/або надавати їм іншу, зокрема протилежну оцінку, ніж це було зроблено в межах справи № 910/3071/23, оскільки це бути протирічити принципу остаточності рішення суду та принципу правової визначеності. Не зважаючи на вищезазначене, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків, які є протилежними встановленим обставинам в межах справи № 910/3071/23, що серед іншого обґрунтовується наступним.
На думку скаржника, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку, що в межах справи № 910/3071/23 не було встановлено обставин, які складають преюдицію виходячи із позовних вимог, які розглядаються в межах справи № 910/895/25, з огляду на те, що як вже вище було зазначено, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, а в межах справи № 910/3071/23 було встановлено, що Гарантований покупець не допустив прострочення грошового зобов`язання зокрема за липень-серпень 2022 року.
Скаржник звертає увагу на те, що звернути увагу, зміна судової практики, що відбулася після ухвалення судами остаточного рішення, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання, чинного на час розгляду справи судами попередній інстанції (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що Господарський суд м. Києва повно та всебічно надав оцінку даним обставинам та прийшов правомірного висновку, що оцінка судами у справі №910/3071/23 положень наказів Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії», № 206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за зеленим тарифом», у зв`язку з чим судами у справі № 910/3071/23 було відмовлено у стягненні з Державного підприємства «Гарантований покупець» заборгованості за придбану у липні-серпні 2022 року на умовах Договору № 1521/01 від 26.12.2019 електроенергію, не є преюдицією, оскільки є правовою оцінкою, наданою судом в межах розгляду справи № 910/3071/23.
На думку позивача, обов`язок відповідача оплатити вартість купленої у липні, серпні 2022 електричної енергії є таким, що настав. А отже нарахування 3% річних та втрат від інфляції на означену суму простроченого грошового зобов`язання є обґрунтованим. Судом також враховано, що в рамках справи № 910/4514/24 з відповідача стягнуто 3% річних по 12.04.2024 та втрати від інфляції по лютий 2024. В той час, як в рамках даної справи позивач заявив до стягнення 3% річних за період з 13.04.2024 по 24.01.2025 та втрати від інфляції за період з березня 2024 по грудень 2024.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Коротун О.М., Майданевич А.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 у задоволенні клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №910/895/25 - відмовлено. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі №910/895/25 залишено без руху та надано заявникові строк на усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали.
На виконання вищезазначеної ухвали суду, 14.05.2025 від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 7 156,41 грн.
Колегія суддів, розглянувши заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, дійшла висновку, що недоліки апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» усунуто в межах наданих процесуальних строків. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі №910/895/25. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 02.07.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» - Левковської Катерини Юріївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2025 задоволено клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про зупинення провадження у справі № 910/895/25. Зупинено провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/10365/15.
03.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» до суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №910/895/25.
09.02.2026 головуючим суддею Сулімом В.В. заявлено про самовідвід від розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» у справі № 910/895/25 з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді апеляційної скарги, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості складу суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Суліма В.В. від розгляду апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25. Матеріали апеляційної скарги по справі № 910/895/25 передано для визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 прийнято справу № 910/895/25 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Крижний О.М., Ткаченко Б.О. Поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 10.03.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» про участь у всіх судових засіданнях в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів.
На підставі ст. 202, 216 ГПК України, у судовому засіданні 10.03.2026 оголошено перерву до 07.04.2026.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/895/25 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи 

Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2026 просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача у судовому засіданні 07.04.2026 просив рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 26.12.2019 між відповідачем (гарантований покупець) та позивачем (виробник за «зеленим» тарифом) укладено Договір № 1521/01, відповідно до умов якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок № 641 або Порядок) (п. 1.1 Договору).
Крім того, за цим Договором гарантований покупець зобов`язується надавати, а продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується отримувати частку відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами (пункт 1.2 Договору в редакції додаткової угоди від 26.02.2021).
Відповідно до п. 2.3 Договору, виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
Згідно з п. 2.4 Договору, сторони погодили, що виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у національній валюті України.
Пунктом 2.5 Договору передбачено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.
Відповідно до п. 3.1 Договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.
Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 Договору).
Відповідно до п. 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди від 26.02.2021 оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами.
Пунктом 4.5 Договору встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у виробника за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у виробника за «зеленим» тарифом електричну енергію.
У пункті 7.4 Договору сторони узгодили, що якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, і Регулятор вже встановив «зелений» тариф виробнику, Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01.01.2030).
Постановою НКРЕКП від 20.03.2020 №692 видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка (сонячна електростанція, Дніпропетровська обл., Солонянський р-н, с/рада Башмачанська).
Постановою НКРЕКП від 22.04.2020 №870 установлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01.01.2030.
Позивач просить стягнути з відповідача 3% у розмірі 69 819,25 грн та втрати від інфляції у розмірі 327 759,25 грн за не виконання грошового зобов`язання з оплати електричної енергії придбаної у липні, серпні 2022.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами. Купівля-продаж такої електричної енергії за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії «зеленого» тарифу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач (продавець за «зеленим» тарифом) на виконання умов договору №1521/01 від 26.12.2019 у липні 2022 року продав, а відповідач (гарантований покупець) купив електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, на суму 2 956 167,29 грн, що підтверджується Актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.07.2022. В подальшому вартість поставленого товару була скоригована і визначена у розмірі 2 975 497,49 грн.
У серпні 2022 року позивач продав, а відповідач (гарантований покупець) купив електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, на суму 2 545 334,59 грн, що підтверджується Актом купівлі-продажу електричної енергії від 31.08.2022. В подальшому вартість поставленої електричної енергії була скоригована і визначена у розмірі 2 561 978,39 грн.
Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 30 Закону України «Про ринок електричної енергії», виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.
Пунктом 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди від 26.02.2021 сторони погодили, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами.
Отже, порядок і строки розрахунків за договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом регулюються Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.
Відповідно до п. 10.1 Порядку №641 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.
Згідно з пунктом 10.4 Порядку №641 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.
Отже, відповідно до Порядку №641 позивач має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за поставлену ним електричну енергію відповідно до укладеного договору, а відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за «зеленим» тарифом у три етапи (два авансових та один - за фактом закінчення розрахункового місяця), а саме: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом трьох робочих днів з дати затвердження НКРЕКП розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
Так, до матеріалів справи долучено акт купівлі-продажу електроенергії між відповідачем та виробником електроенергії - позивачем за липень 2022 від 31.07.2022. Згідно акту за період з 01.07.22 по 31.07.22 було продано 626 790,000 кВт/год на загальну вартість проданої електроенергії 2956167,29 грн разом з ПДВ. Оплату за цим актом відповідач здійснив наступним чином: - 14.07.22 в сумі 266 739,39 грн, - 25.07.22 в сумі 313 715,04 грн, - 29.07.22 в сумі 348 260,50 грн. Розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за липень 2022 року становить 279 755,69 грн 22.03.2023 сторони склали Акт коригування до Акта приймання частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця від 30.09.2022 за липень 2022 року до договору 1521/01 від 26.12.2019 між позивачем та відповідачем, яким зменшено частку відшкодування на - 661,13 грн разом з ПДВ. З урахуванням вищезазначеного, сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 1748357,80 грн.
16.05.2024 сторонами було підписано акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 від 31.07.2022, згідно якого вартість придбаної електричної енергії становить 2 975 497,49 грн. Також до матеріалів даної справи долучено акт коригування до акту приймання-передачі послуг з відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця за липень 2022 від 07.05.2024 на суму 261 328,60 грн.
З вищезазначеного вбачається, що станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за електричну енергію, придбану у липні 2022, становить 1 785 453,96 грн з урахуванням здійснених відповідачем оплат та суми відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії (2975497,49 - 266739,39 - 313 715,04 - 348 260,50 - 261 328,60 = 1 785 453,96).
За актом купівлі-продажу електроенергії між ДП «Гарантований покупець» та виробником електроенергії Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» за серпень 2022 року за період з 01.08.22 по 31.08.22 було продано 539 682,000 кВТ/год на загальну вартість проданої електроенергії 2 545 334,59 грн разом з ПДВ. Оплату за цим актом відповідач здійснив наступним чином: - 15.08.2022 в сумі 467 439,77 грн, - 25.08.2022 в сумі 375 663,19 грн, - 31.08.2022 в сумі 370 080,68 грн. Розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця відповідно до Акту приймання-передачі за серпень 2022 року становить 183 571,74 грн. Разом з тим, 21.02.2023 сторони склали Акт коригування до Акта приймання частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця від 30.09.2022 за серпень 2022 року до договору 1521/01 від 26.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Солар Істейт» та Державним підприємством «Гарантований покупець», яким збільшено частку відшкодування на 2897,60 грн разом з ПДВ. З зазначених документів вбачається, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 1145681,62 грн.
17.05.2024 сторонами було підписано акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 від 31.08.2022, згідно якого вартість придбаної електричної енергії становить 2 561 978,39 грн. Також до матеріалів даної справи долучено акт коригування до акту приймання-передачі послуг з відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця за серпень 2022 від 13.05.2024 на суму 165 443,05 грн.
З вищезазначеного вбачається, що станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за електричну енергію, придбану у серпні 2022 становить 1 183 351,70 грн з урахуванням здійснених відповідачем оплат та суми відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії (2 561 978,39 - 467 439,77 - 375 663,19 - 370 080,68 - 165 443,05 = 1 183 351,70).
Рішеннями Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 № 910/3071/23 та від 25.09.2024 № 910/4514/24, які набрали законної сили, встановлено, що ДП «Гарантований покупець» зобов`язано було провести з ТОВ «Енерджі Солар Істейт» остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у липні 2022 року - у строк до 26.09.2022 (включно), за поставку електричної енергії у серпні 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно).
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок господарського суду першої інстанції про те, що вищезазначеними рішеннями встановлено строк, коли відповідач зобов`язаний був оплатити вартість купленої у липні, серпні 2022 електричної енергії.
Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено обставини про те, що за липень 2022 за відповідачем обліковувалась заборгованість у розмірі 1 748 357,80 грн в період з 27.09.2022 до 16.05.2024 та у розмірі 1 785 453,96 грн в період з 17.05.2024 по теперішній час.
Так, за серпень 2022 за відповідачем обліковувалась заборгованість у розмірі 1 145 681,62 грн в період з 21.03.2023 до 17.05.2024 та у розмірі 1 183 351,70 грн в період з 18.05.2024 по теперішній час.
Доказів оплати заборгованості за куплену у липні, серпні 2022 електричну енергію відповідачем не надано.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що оцінка судами у справі №910/3071/23 положень наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії», №206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за зеленим тарифом», у зв`язку з чим судами у справі №910/3071/23 було відмовлено у стягненні з Державного підприємства «Гарантований покупець» заборгованості за придбану у липні-серпні 2022 року на умовах Договору №1521/01 від 26.12.2019 електроенергію, не є преюдицією, оскільки є правовою оцінкою, наданою судом в межах розгляду справи №910/3071/23.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2024 у справі №910/4439/23, виснувала, що наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом» №206, як і попередній наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» №140 ніяким чином не обмежує право позивача як виробника електричної енергії за «зеленим» тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку №641.
Крім того, наразі Накази Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії», №206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за зеленим тарифом» втратили чинність на підставі Наказу Міністерства енергетики № 136 від 01.04.2024.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання - а саме зобов`язання з оплати 100% вартості придбаної у липні та серпні 2022 року електроенергії, що є підставою для нарахування передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат.
Тобто обов`язок відповідача оплатити вартість купленої у липні, серпні 2022 електричної енергії є таким, що настав. А отже нарахування 3% річних та втрат від інфляції на означену суму простроченого грошового зобов`язання є обґрунтованим.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, в рамках справи № 910/4514/24 з відповідача стягнуто 3% річних по 12.04.2024 та втрати від інфляції по лютий 2024, водночас у даній справі позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 13.04.2024 по 24.01.2025 та втрати від інфляції за період з березня 2024 по грудень 2024, а саме: за липень 2022 на заборгованість у розмірі 1 748 357,80 грн в період з 13.04.2024 до 16.05.2024 та заборгованість у розмірі 1 785 453,96 грн в період з 17.05.2024 по 24.01.2025; за серпень 2022 на заборгованість у розмірі 1 145 681,62 грн в період з 13.04.2024 до 17.05.2024 та заборгованість у розмірі 1 183 351,70 грн в період з 18.05.2024 по 24.01.2025.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що арифметично правильними сумами 3% річних та інфляційних втрат є суми у розмірі 69 644,48 грн та 327 759,25 грн, відповідно, та є такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про настання обставин непереборної сили з 24.02.2022, що вбачається із листа ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.7-7.1., водночас, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що такі форс-мажорні обставини дійсно унеможливили вчасно здійснювати перерахування відповідачем коштів позивачу за договором, крім того, відповідач не звертався до позивача із повідомленням настання вказаних вище обставин як це передбачено розділом 5 договору.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Скаржником не спростовано того що в межах справи №910/3071/23 вирішувалось питання про наявність підстав для стягнення з відповідача вартості придбаної електричної енергії у липні-серпні 2022 року, а оцінка судами у справі №910/3071/23 положень наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії», №206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за зеленим тарифом», у зв`язку з чим судами у справі №910/3071/23 було відмовлено у стягненні з Державного підприємства «Гарантований покупець» заборгованості за придбану у липні-серпні 2022 року на умовах Договору №1521/01 від 26.12.2019 електроенергію, є саме правовою позицією, а не встановленням преюдиційних фактів.
Водночас, за змістом ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17).
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що у справі № 910/3071/23 не встановлено відсутності заборгованості.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі №910/895/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі №910/895/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/895/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу № 910/895/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова підписана 13.05.2026.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді О.М. Крижний

Б.О. Ткаченко