Справа № 490/2941/26
н\п 2-о/490/143/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3  про встановлення факту родинних відносин, 
ВСТАНОВИВ:

06.04.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Вимоги заяви обгрунтовані тим, що заявник ОСОБА_4 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії НОМЕР_1 від 08.02.1992 року, про що у книзі реєстрації актів про народження 16.09.1975 року зроблено відповідний запис № 77. З метою оформлення договору дарування між батьками та сином, заявник звернувся до приватного нотаріуса. Однак при огляді документів йому було відмовлено у оформлені договору дарування, у зв`язку із виявленими розбіжностями у написанні прізвища у паспорті громадянина України заявника, з відомостями в паспортах громадян України батьків та свідоцтві про його народження заявника. Так, у свідоцтві про його народження серії НОМЕР_1 від 08.02.1992 року. прізвище заявника вказане як « ОСОБА_5 », в той час як у паспорті громадянина України № НОМЕР_2 . орган що видав 4813 від 10.02.2020 року, вказано як « ОСОБА_6 ». Такі розбіжності могли бути викликані неуважністю працівника реєстраційного відділу, який вносив дані заявника, що призвело до помилки в написанні прізвища заявника. Дані розбіжності не викликають жодного сумніву у заявника з батьками родинних відносинах, так як заявник має спільне з батьками місце реєстрації проживання з 1994 року та по теперішній час.
Заявник стверджує, що встановлення такого факту має для нього юридичне значення, оскільки перешкоджає в подальшому доказуванню щодо першого ступеня споріднення при вчиненні правочинів. Крім того, встановлення факту родинних відносин, є необхідним для спадкування після батьків у майбутньому. Усунути вказану розбіжність у інший спосіб крім судового є неможливим, оскільки у разі зміни помилки у паспорті громадянина України заявника, виникне питання належності йому ряду правовстановлюючих документів та інших реєстраційних актів які оформлені на прізвище заявника згідно паспорту.
Отже, ОСОБА_1 вказує, що наявні розбіжності у написанні його прізвища у паспорті громадянина України та свідоцтві про народження, не впливають на встановлення факту родинних відносин та можуть бути встановлені у судовому порядку. 
Враховуючи вказані обставини, заявник змушений звернутися до суду із позовною заявою про встановлення факту родинних відносин
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
28.01.2026 року матеріали справи передані на розгляд судді.
Ухвалою судді від 07.04.2026 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження. Постановлено призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.05.2026 року на 11:00 год.
Учасники справи, які належним чином повідомлені судом про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.
Від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій вимоги заяви підтримав в повному обсязі, доповнень та додаткових клопотань не має, розгляд справи просив проводити за його відсутності. 
Заінтересовані особи до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечення, клопотання чи заяви по суті спору не надали.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).
За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 08.02.1992 р., складеного російською мовою, виданого відділом РАЦСу Іванівського райвиконкомом Одеської області, актовий запис №77, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , місце народження с. Баланіно, Іванівський р-н, Одеська обл. 
За вищевказаним свідоцтвом батьками ОСОБА_1 є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_3 .
Відповідно до копії паспорта громадянина України, виданого 10.02.2020 року, № НОМЕР_2 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Баланіно, Іванівський р-н, Одеська обл.
Згідно Довідок про реєстрацію місця проживання №19.03.03-20/Ц2514/20 від 18.02.2019 року, №19.04.-06/3253/2024 від 05.04.2024 року, №19.04-06/3257/2024 від 05.04.2024 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч.2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає впорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).
Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).
В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо.
Згідно роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з роз`ясненнями п. 7 Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника та ін. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту.
Судом встановлено, що встановлення факту родинних відносин необхідне ОСОБА_1 з метою створення умов для здійснення ним своїх майнових, соціальних та процесуальних прав, які притаманні членам родинам, оскільки розбіжності в прізвищах перешкоджають їх реалізації.
Таким чином, враховуючи наведене вище та надані заявником документи, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Даний факт інакше як у судовому порядку встановити неможливо, а тому вимоги заявника підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи все вищезазначене, суд прийшов до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 223, 247, 259, 263-265, 315, 352, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, за яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Баланіно, Іванівський район, Одеська область, є рідним сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Саламатін О.В.