ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/10661/25 Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/542/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лихосенка Є.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лихосенка Є.О. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 25 жовтня 2025 р. о 17 год. 07 хв., ОСОБА_1 , у м.Запоріжжя по пр. Соборному, 17, керував автомобілем BMW 3181, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лихосенко Є.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права. При цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення адміністративного стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
Вказує, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає, а відомості, викладені в протоколі про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності, оскільки останнього співробітники поліції взагалі не зупиняли.
Звертає увагу, що відповідно до наявних у справі відеоматеріалів, ОСОБА_1 під`їхав на територію біля заправної станції, поблизу адреси м. Запоріжжя, проспект Соборний, 17, де вийшов з автомобіля покласти сумку пасажира до багажного відділення, якого підбирав. В цей час до нього підійшли співробітники патрульної поліції та попрохали надати посвідчення водія та інші документи. На вказану вимогу ОСОБА_1 повідомив, що його ніхто не зупиняв, та відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліції», він не зобов`язаний виконувати зазначені вимоги, оскільки ПДР України не порушував. 
Отже захисник вважає, що докази законних підстав для зупинки належного ОСОБА_2 транспортного засобу, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» були відсутні, останній не був водієм в розумінні ПДР України, а тому не був зобов`язаний виконувати вимоги співробітників патрульної поліції, внаслідок чого протокол, складений інспектором є незаконним. 
Крім того зазначив, що ОСОБА_1 за час складання матеріалів адміністративного правопорушення не повідомили, не ознайомили та не надали взагалі направлення до закладу охорони здоров`я, для проходження медичного огляду.
Наголошує, що відповідно до наявних у справі відеоматеріалів, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише вимагав виконувати законні вимоги поліцейськими відносно нього. 
Разом із цим вказує, що незважаючи на складання відносно ОСОБА_1 протоколу, останній протягом двох годин самостійно з`явився до медичного закладу та о 19 годині 00 хвилин 25 жовтня 2025 року пройшов медичний огляд у лікаря-нарколога, за результатами якого було складено висновок, відповідно до якого у ОСОБА_1 не було встановлено жодного стану сп`яніння.
З урахуванням наведеного захисник просить постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Під час апеляційного перегляду справи адвокат Лихосенко Є.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Вказав, що ОСОБА_1 не зупиняли працівники поліції, а підійшли до нього, коли він відчиняв двері. При цьому, жодної наявної ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 не було. Додав, що у ОСОБА_1 мало місце непорозуміння з поліцейськими, оскільки він вважав, що він не перебуває в статусі водія, та як наслідок, сприйняв вимоги поліцейського такими, які не повинен виконувати.
ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Зазначив, що огляд в закладі охорони здоров`я на стан сп`яніння пройшов за самостійним зверненням, за результатами якого, він не перебував в стані сп`яніння. Додав, що не проїхав с поліцейським до медичного закладу для проходження огляду на установлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки поліцейські часто його зупиняють та безпідставно пропонуються пройти огляд на стан сп`яніння. Просив закрити провадження в справі.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 493830 від 25 жовтня 2025 року підтверджується:
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗНПД та СЗХ» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 жовтня 2025 р., згідно якого у  ОСОБА_1  поліцейським виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови (а.с. 5);
- відеозаписом події (а.с. 9).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.
ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо самостійного проходження  ОСОБА_1  медичного огляду на визначення стану сп`яніння за його зверненням, суддя апеляційного суду виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Суддя апеляційного суду погоджується з висновком судді районного суду про те, що оскільки  ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря, що у нього ознак сп`яніння не виявлено 25 жовтня 2025 року о 19 год. 00 хв., є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Доводи апелянта щодо відсутності у поліцейських законних підстав для зупинки належного ОСОБА_2 транспортного засобу, передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.
Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано паркування автомобіля BMW 3181, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням, як в подальшому встановлено, ОСОБА_1 з порушенням п. 3.34 ПДР України. На неодноразові вимоги поліцейського надати для перевірки документи, водій документи не надає. Поводить себе не стримано та емоційно, вказуючи, що він не водій, не громадянин, є людиною, вмикає двинув автомобіля та намагається зачинити двері авто. Зазначає, що він перебуває у якості водія «Таксі», якому необхідно доставити пасажира. В подальшому особу водія встановлено поліцейським за допомогою бази ІПНП. Під час подальшого спілкування, у поліцейського виникли підозри, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Встановлені та оголошені поліцейським виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на установлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Відмова ОСОБА_1 пройти запропонований огляд.
Слід відмітити, що в даному випадку вирішується питання саме щодо відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і поважних причин такої відмови з матеріалів справи не вбачається.
ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Одночасно слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.
Отже, на переконання судді апеляційного суду, з урахуванням порушення ОСОБА_1 ПДР України, що знайшло своє підтвердження на відеозаписі події, працівниками поліції були дотримані вимоги ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». 
На аргументи захисника, що  ОСОБА_1 за час складання матеріалів адміністративного правопорушення не повідомили, не ознайомили та не надали взагалі направлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду слід зазначити, що законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського, який має забезпечити доставку особи, яка погодилася на проходження відповідного огляду, однак  ОСОБА_1 відмовився від огляду.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лихосенка Євгена Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/10661/25