РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2159/26
провадження у справі №2/0285/1780/26
08 червня 2026 року       м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі судді Помогаєва А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ: 
12.09.2022 представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34916,13 грн. 
В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 12.09.2022 ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 200 000 гривень строком на 12 місяців з процентною ставкою 42,0% річних. Було відкрито кредитний рахунок на підставі Заяви. При підписанні анкети-заяви відповідач взяв на себе зобов`язання повертати отримані кошти відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» за «Тарифами банку». Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25.03.2026 року виникла заборгованість у розмірі 34916,13грн, яка складається: 27786,68 грн – заборгованість за кредитом; 7129,45 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Добровільно заборгованість відповідач не погашає.
Посилаючись на норми ЦК України та умови укладеного договору, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Спір розглядається судом за правилами, встановленими для розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 6 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК Українивизначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наданими доказами підтверджується, що 12.09.2022 ОСОБА_1  шляхом заповнення бланку Анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», уклав договір, за умовами якого йому була відкрита Позивачем відновлювана кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній карті в розмірі 200 000 грн, строком на 12 місяців з пролонгацією.
При укладенні Договору Відповідач був повідомлений про умови кредитування в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, він зобов`язався повертати кредит, сплачувати нараховані проценти та інші платежі.
Відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг.
Отримання кредитних коштів Відповідачем підтверджується випискою про рух коштів за рахунком.
В порушення умов кредитного договору, Відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим за даними розрахунку Позивача станом на 25.03.2026 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі у розмірі у розмірі 34916,13грн, яка складається: 27786,68 грн – заборгованість за кредитом; 7129,45 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданим позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог, які суд задовольняє у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з Відповідача на користь Позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором від 12.09.2022 на загальну суму 34 916 гривень 13 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 662 гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Помогаєв