справа № 619/2901/26
провадження № 3/619/948/26

ПОСТАНОВА
іменем України
14 травня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Пруднікової О.В., за участю секретаря судового засідання – Вишневської О.П., прокурора Андуся П.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: РФ, Пермська область. Губахівський район, с. Усьва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
встановив:
ОСОБА_1 , будучи майстром лісу майстерського обходу № 12 Дергачівського лісництва Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», являючись згідно з п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, у п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 24.02.2026 о 14 год. 34 хв., подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи майстром лісу майстерського обходу № 12 Дергачівського лісництва Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», являючись згідно з п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, у п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 24.02.2026 о 15 год. 00 хв., подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи майстром лісу майстерського обходу № 12 Дергачівського лісництва Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», являючись згідно з п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, всупереч вимогам ч. 1 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 24.02.2026 о 15 год. 28 хв., подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Також, ОСОБА_1 , будучи майстром лісу майстерського обходу № 12 Дергачівського лісництва Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція», являючись згідно з п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, всупереч вимогам ч. 1 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно, а саме: 27.02.2026 о 20 год. 48 хв., подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2024 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Постановою судді від 30.04.2026 зазначені справи об`єднано в одне провадження з присвоєнням справі єдиного номеру № 619/2901/26, та номеру провадження 3/619/948/26.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Пояснив, що зазвичай керівництво повідомляло підлеглих про необхідність подати декларацію, проте після введення в Україні воєнного стану, йому ніхто не негадав, що потрібно подати декларацію. Розуміє, що мав обов`язок подати декларацію вчасно і без нагадувань керівництва.
Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції вказаної статті.
Заслухавши думку прокурора, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що наказом тимчасово виконувача обов`язків директора підприємства від 20.08.2020 №94-К ОСОБА_1 з 25.08.2020 призначено на посаду майстра лісу майстерського обходу №12 Дергачівського лісництва підприємства.
Відповідно до п. 1.6 p. 1 Посадової інструкції старший майстер лісу входить до складу державної лісової охорони.
Згідно з п. 1 ч. 5 Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 976, до посадових осіб Держлісохорони належать посадові особи Держлісагенства, Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства, згідно з додатком.
Відповідно до додатку до вказаного Положення майстра лісу віднесено до посадових осіб державної лісової охорони.
Згідно з п. п. «е» п. 1 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII посадові та службові особи органів державної лісової охорони є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону № 1700-VII.
Таким чином, ОСОБА_1 будучи посадовою особою органів державної лісової охорони, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-VІІ (в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", «в» і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до п. 1 ч. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного, стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VІІ, немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, зазначений обов`язок поновлено.
Абзацом 1 п. 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 1700-VII установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024.
Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України № 1700-VII (зокрема, подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).
Строк подання щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулі 2021 та 2022 роки становить не пізніше 31.01.2024.
Однак, ОСОБА_1 , будучи особою, який за 2021-2024 рр. не подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до частини 1 статті 45 цього Закону України № 1700-VII, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», був зобов`язаний подати щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулі 2021-2022 роки не пізніше 31.01.2024, подав лише 24.02.2026; за минулий 2023 рік - до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2024 року, подав 24.02.2026, за минулий 2024 рік - до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2025 року, подав 27.02.2026, тобто несвоєчасно.
Доказів на підтвердження поважності причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за минулі 2021-2024 роки шляхом заповнення електронної форми через мережу ІНТЕРНЕТ з використанням програмних засобів Реєстру декларацій у власному персональному електронному кабінеті, ОСОБА_1 суду не надав.
Разом із тим, ст. 68 Конституції України визначено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.
Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.
Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.
Статтею 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Отже стаття 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Тобто положення закону не вимагають призначення адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо. Таким чином, правильним у такому випадку є визнання вини правопорушника за кожне правопорушення та обрання адміністративного стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення, а в разі вчинення декількох епізодів правопорушення, передбачених однією нормою (або частиною норми) Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення обирається в межах санкції цієї норми (частини норми).
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі, визначеному ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Пунктом 5 частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 33, 35, 172-6, 251, 280, 283-285, 287, 294 КУпАП, суд
постановив:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. 

Суддя  О. В. Пруднікова