ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2026	Справа № 910/3565/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Ізумруд»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Драйв Продакшн»
про стягнення 203 298,36 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Ізумруд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Драйв Продакшн» про стягнення 203 298,36 грн з яких: 96 008,86 грн заборгованість з орендної плати, 27 996,05 грн пеня за прострочення сплати орендної плати, 48 004,43 грн штраф за прострочення сплати орендної плати, 24 238,25 грн інфляційні втрати та 7 050,77 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення від 22.12.2020 № 1.7.02/124.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 
07.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3565/26, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для подачі заяв по суті справи.
Відповідно до повідомлення про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи відповідачем ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 13.04.2026 о 16:10.
Частиною одинадцятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Відповідно до частини 6 вказаної статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, ухвала про відкриття провадження у даній справі належним чином вручена відповідачу 13.04.2026.
Відповідачем відзив суду не надано та позовні вимоги не заперечено. Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,
УСТАНОВИВ:
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Ізумруд» (надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Драйв Продакшн» 22.12.2020 укладено договір № 1.7.02/124 оренди нежитлового приміщення (надалі - договір), за умовами пункту 1.1 якого позивач зобов`язався передати відповідачу у строкове платне користування без права викупу нежитлове приміщення, вказане в п. 1.2. цього договору, а відповідач - прийняти приміщення, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення договору повернути орендоване приміщення позивачу в належному стані. 
Приміщення, що орендуються розташовані в будівлі за адресою: 03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 11, а саме: будівля адміністративного призначення загальною площею 310,70 кв.м. (п. 1.2. договору).
30.11.2021 між сторонами була підписана Додаткова угода №1 до договору оренди, відповідно позивач зобов`язується передати відповідачеві у строкове платне користування без права викупу нежитлові приміщення, що розташовані у будівлі за адресою: 03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 11, а саме: 
- площею 310,70 кв. м., розташоване на першому поверсі, будівлі Літера А;
- площею 776,70 кв. м, розташоване на другому поверсі будівлі Літера А.
Загальна площа Приміщень, що були передані в оренду за Договором складає 1 087,40 кв. м.
Умовами пункту 3.3 договору встановлено, що передача приміщення здійснюється за актом приймання-передачі приміщення в оренду, підписаним уповноваженими представниками сторін, який свідчить про фактичну передачу приміщення в оренду. У цьому акті сторони зобов`язуються зазначити технічний стан приміщення, а також засобів та комунікацій, що знаходяться в ньому.
Відповідно до пункту 3.7 договору з моменту підписання акта починається обчислення строку оренди за договором.
Передача приміщень в оренду була оформлена Актами приймання-передачі приміщення в оренду від 22.12.2020 (приміщення площею 310,70 кв.м.) та від 01.12.2021 (приміщення площею 776,70 кв.м.).
Отже, початком оренди за Договором для приміщення площею 310,70 кв. м є 22.12.2020, а для приміщення площею 776,70 кв.м. - 01.12.2021.
Строк закінчення оренди за Договором, з врахування положень додаткової угоди № 2 від 30.12.2022 - 30 листопада 2023 року.
Розділом 4 договору сторони узгодили розмір орендної плати та порядок розрахунків. 
Зокрема, відповідно до пунктів 4.1, 4.3, 4.6 договору розмір орендної плати за користування приміщенням за 1 місяць складає: - за користування приміщенням загальною площею 310,70 кв.м 24 610,90 грн з ПДВ.
Додатковою угодою №1 сторони п. 4.1 договору виклали в наступній редакції:
Розмір орендної плати за користування приміщеннями за 1 місяць складає: 
- за користування приміщенням загальною площею 310,70 кв.м - 25 841,45 грн з ПДВ; 
- за користування приміщенням загальною площею 776,70 кв.м - 64 599,69 грн з ПДВ.
Разом по договору: розмір орендної плати за користування приміщеннями загальною площею 1087,40 кв.м. за один місяць складає - 90 441,14 грн з ПДВ. 
Додатковою угодою № 3 від 28.04.2023 сторони зменшили розмір орендної плати за квітень 2023 року до 88 163,83 грн. 
Додатковою угодою № 4 від 01.05.2023 сторонами зменшено розмір орендної плати за період оренди: травень 2023 року - грудень 2023 року до 30 000,00 грн з ПДВ за один місяць.
Орендна плата справляється щомісячно. Розмір плати за приміщення згідно з пунктом 4.1 статті 4 договору, підлягає щорічній індексації з 01 січня кожного наступного року шляхом множення цього розміру плати за приміщення на середньорічний індекс інфляції (середньорічний індекс споживчих цін) за попередній рік. Середньорічний індекс інфляції (середньорічний індекс споживчих цін) не застосовується, якщо становить менше 101 %. Середньорічний індекс інфляції (середньорічний індекс споживчих цін) визначається згідно з даними Державного комітету статистики України. 
Орендна плата сплачується в наступному порядку: орендна плата за поточний місяць вноситься орендарем, незалежно від результатів його господарської діяльності, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, вказаний у цьому договорі щомісячно не пізніше 10-го числа поточного місяця.
Сторони дійшли згоди, що плата за приміщення не включає в себе вартість комунальних послуг, в т.ч. телефонного та іншого зв`язку, електроенергії, опалення, водопостачання, водовідведення, технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем та інших послуг (робіт) по утриманню (експлуатації) частини приміщення. Вартість цих послуг сплачується орендарем окремо. 
Закінчення строку дії договору чи дострокове розірвання, припинення договору не може бути підставою для відмови орендаря від сплати орендної плати, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, які орендар повинен сплатити за цим договором (п. 4.8. договору). 
Пунктом 4.12. договору визначено, що сторони в підтвердження наданих послуг, не пізніше останнього числа поточного місяця підписують Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Орендар зобов`язаний підписати такий акт та повернути орендодавцю один підписаний примірник (оригінал) акту до 10-го числа місяця, наступного за яким було надано послуги. У випадку не повернення (несвоєчасного повернення) підписаного акту і відсутності письмової мотивованої відмови орендаря від підписання цього акту, такий акт вважається визнаним орендарем, а послуга вважається прийнятою в повному обсязі. 
Відповідно до пункту 7.1 договору сторони встановили строк (термін) оренди приміщення - з моменту підписання акта приймання-передачі приміщення в оренду до 30 листопада 2023 року включно (п. 7.1 в редакції додаткової угоди №2).
Згідно з пунктом 11.1 договір чинний з моменту його підписання сторонами та діє протягом строку (терміну) оренди, визначеного пунктом 7.1 договору, до передачі приміщення за актом приймання-передачі з оренди. Договір вважається припиненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення з оренди, але у будь-якому разі, не раніше повного виконання сторонами взятих на себе, згідно з договором, зобов`язань, в тому числі проведення остаточних розрахунків. 
30.11.2023 між сторонами був підписаний акт приймання-передачі приміщення з оренди, відповідно до якого відповідач повернув позивачу орендовані приміщення загальною площею 1087,40 кв.м.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зазначає, що ним на виконання умов договору направлялись відповідачу акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за місцезнаходженням відповідача зазначеним у договорі засобами поштового зв`язку через АТ «УКРПОШТА» простим листом, що підтверджується витягом із журналу реєстрації вихідної кореспонденції позивача за 2023 рік. Відповідач повернув підписаним лише акт здачі-приймання робіт (надання послуг) за липень 2023 року. Акти за серпень, вересень, жовтень та листопад 2023 року відповідачем не повернуто, мотивованою відмови від їх підписання відповідач також не надавав.
Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати орендних платежів за серпень - листопад 2023 року, у зв`язку з чим виник борг в розмірі 96 008,86 грн, який заявлено до стягнення з відповідача за цим позовом. Крім того, за порушення виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення також пеню у розмірі 27 996,05 грн, штраф у розмірі 48 004,43 грн, 3% річних у розмірі 7050,77 грн та інфляційні втрати у розмірі 24 238,25 грн. 
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
Згідно з пунктом 4.5 та підпунктом 4.6.1 договору орендна плата починає нараховуватися з моменту підписання акта приймання-передачі приміщення в оренду. Орендна плата за поточний місяць вноситься відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, вказаний у договорі щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця.
Місяць оренди починається першого числа та закінчується останнім числом календарного місяця. Сторонами визначено, що у разі необхідності визначення розміру орендної плати за певну кількість днів місяця оренди, відповідно розмір орендної плати за один день визначається шляхом ділення розміру орендної плати за місяць оренди на кількість календарних днів у ньому (пункт 4.2 договору).
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи встановлену судом дату припинення договору - 30 листопада 2023 року, станом на момент звернення позивача із даним позовом строк здійснення оплати за оренду за період часу з серпня 2023 року по листопад 2023 року включно є таким, що настав.
Із наданих в матеріали справи актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.08.2023 № 926, від 30.09.2023 № 1087, від 31.10.2023 №1227, від 30.11.2023 № 1375 вбачається, що за період з серпня по листопад 2023 року відповідачу нараховувалася орендна плата за користування приміщеннями у розмірі 120 000,00 грн (по 30 000,00 грн за кожний місяць). 
Водночас, відповідачем частково було сплачено заборгованість з орендної плати за серпень 2023 року в сумі 23 991,14 грн, що підтверджується виписками з банку, у зв`язку з чим несплаченою залишається заборгованість у розмірі 96 008,86 грн.
При цьому, суд враховує, що вищевказані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не підписані з боку відповідача, втім, враховуючи відсутність письмової мотивованої відмови відповідача від підписання актів, а також обставини часткового погашення ним боргу за серпень 2023 року, суд дійшов висновку, що відповідачем підтверджено наявну заборгованість за спірний період. 
Позивачем направлено відповідачу вимогу від 20.02.2026 №1.3/24 про сплату існуючої заборгованості.
Відповідачем вимогу не задоволено, оренду плату за спірний період не сплачено. Доказів погашення заборгованості у розмірі 96 008,86 грн матеріали справи не містять. Протилежного суду не доведено. 
Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені, враховуючи дату припинення договору, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати є правомірною та документально доведеною у сумі 96 008,86 грн. і підлягає задоволенню у цьому розмірі.
Позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача також пеню у розмірі 27 996,05 грн та штраф - 48 004,43 грн за прострочення сплати орендних платежів. 
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до підпункту 9.2.1 договору у випадку прострочення внесення орендної плати або інших платежів, передбачених договором, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ), яка діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також при простроченні сплати понад 30 календарних днів додатково сплачує одноразовий штраф у розмірі 50% від суми заборгованості. 
Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 9.6. договору). 
При вирішенні даного спору судом враховано, що станом на відповідні дати настання прострочення виконання відповідачем його грошових зобов`язань діяла норма ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Проаналізувавши зміст договору суд встановив, що його положеннями не визначено більш тривалий, ніж визначений ч. 6 ст. 232 ГК України строк нарахування штрафних санкцій.
Отже нарахування пені за порушення відповідачем своїх зобов`язань з оплати орендної плати слід проводити з урахуванням визначених ч. 6 ст. 232 ГК України строків. 
Однак, як встановлено судом, позивачем нараховано відповідачу пеню поза межами шестимісячного строку, що не відповідає вищевикладеним нормам та призводить до необґрунтованого завищення розміру застосованої штрафної санкції. 
Так, суд здійснив власний перерахунок пені з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, та визначив, що з відповідача підлягає стягненню пеня у загальному розмірі 15 263,16 грн. Таким чином, у задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені суд відмовляє, у зв`язку з безпідставністю. Отже, позовні вимоги у даній частині підлягають частковому задоволенню.
Водночас, розраховану позивачем суму штрафу в розмірі 48 004,43 грн суд визнає обґрунтованою, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. 
Також у зв`язку з прострочкою оплати орендних платежів позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 7 050,77 грн та інфляційні втрати в сумі 24 238,25 грн. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштам Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 року у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц, у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що сума інфляційних втрат у розмірі 24 238,25 грн розрахована вірно, тоді як за результатами перевірки за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» суми 3% річних за визначені позивачем періоди прострочення суд встановив, що обґрунтованим розміром вказаних нарахувань є 6900,84 грн, а не 7050,77 грн, як визначено позивачем. 
Отже, позовні вимоги у вказаній частині підлягають частковому задоволенню. 
Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
За положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Драйв Продакшн» (04080, м. Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 75, офіс 205-206; ідентифікаційний номер 37772581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Ізумруд» (03134, м. Київ, вулиця Дзюби Івана, будинок 11; ідентифікаційний номер 38440985) 96 008 грн. 86 коп. заборгованості з орендної плати, 15 263,16 грн пені, 48 004,43 грн штрафу, 24 238,25 грн інфляційних втрат, 6900,84 грн 3% річних та 2 493,60 грн судового збору. 
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 29.06.2026.

Суддя Т.Ю. Трофименко