Провадження: 2/484/1371/26
Справа: 484/1647/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

08.06.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Коваленко Н.А.,
секретар судового засідання - Голубкова Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
УСТАНОВИВ:
ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р51.13042.004934381, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 25000,00 гривень строком на 24 місяці під 19,5% річних із зобов`язанням повернення кредитних коштів та сплати всіх передбачених договором платежів, у тому числі але не виключно процентів за користування кредитом, у строки та в порядку, визначені графіком платежів.
11.12.2025 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №11-12/25, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №Р51.13042.004934381від 20.02.2019.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить 34828,89грн, з яких:10222,44грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 6145,71грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 18460,74грн - заборгованість за комісіями.
З огляду на викладене позивач просить суд стягнути ОСОБА_2 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №Р51.13042.004934381 від 20.02.2019у розмірі 34828,89 грн, а також понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Ухвалою від 06.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.
Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі.
В судове засідання представник позивача не прибув, позовна заява містить прохання про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заочного розгляду справи не надходило.
Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про час, день та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України. Причини неприбуття суду невідомі. Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Заяв та клопотань до суду не надходило. 
Підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.2 ст. 223 ЦПК України, відсутні.
Згідно із вимогами ст.280 ЦПК України суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи на відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
В судовому засіданні 05.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 08.06.2026.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та давши їм належну оцінку суд дійшов до наступного висновку.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
20.02.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р51.13042.004934381, який за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить елементи кредитного договору та договору страхування.
Відповідно до розділу 1 кредитного договору Банк надав позичальнику кредит у розмірі 25000,00 грн на поточні потреби, а позичальник зобов`язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути Банку суму кредиту разом із процентними платежами, визначеними умовами договору, зокрема процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості.
Кредит надано строком на 24 місяці. Датою видачі кредиту є дата списання коштів із позичкового рахунку для їх зарахування на поточний рахунок позичальника, відкритий та обслуговуваний відповідно до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.
Підписавши кредитний договір, позичальник приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, чинній станом на дату укладення договору, що розміщений на офіційному вебсайті Банку, а також підтвердив ознайомлення та погодження з Умовами і Тарифами Банку.
Умовами кредитного договору встановлено змінювану процентну ставку у розмірі 19,5 % річних.
На виконання умов зазначеного кредитного договору Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів виконало у повному обсязі, що підтверджується випискою з банківського рахунку.
11.12.2025 укладено договір факторингу між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс». Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло їх, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. За Договором Факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» було відступлено право вимоги в тому числі за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором №Р51.13042.004934381 від 20.02.2019.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 34828,89 грн, з яких: 10222,44 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 6145,71 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги та 18460,74 грн - заборгованість за комісіями.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України).
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Отже, з урахуванням наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи, між сторонами виникли кредитні правовідносини, в межах яких відповідач зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними на умовах, визначених договором.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином та надало відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером та випискою по рахунку.
Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованістьна загальну суму 34828,89 грн.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України це є підставою для настання передбачених договором та законом правових наслідків.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором№Р51.13042.004934381 від 20.02.2019 до боржника ОСОБА_1 в розмірі 34828,89 грн.
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором №Р51.13042.004934381 від 20.02.2019, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості у сумі 16368,15грн, з яких: 10222,44 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 6145,71 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 зазначеного Закону умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законом, є нікчемними.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норм права суд враховує висновки щодо їх застосування, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 зроблено висновок, що комісія за обслуговування кредиту може включати лише оплату додаткових послуг, які фактично надаються позичальнику, тоді як плата за надання інформації про стан кредитної заборгованості один раз на місяць є незаконною, оскільки така інформація відповідно до закону повинна надаватися безоплатно. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про нікчемність умов договору щодо щомісячної плати за обслуговування кредиту у випадку, якщо така плата фактично стягується за послуги, які банк зобов`язаний надавати безоплатно.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, у якій зазначено, що у разі, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23 суд дійшов висновку, що відсутність у кредитному договорі конкретного переліку послуг, за які встановлено комісію за обслуговування кредиту, свідчить про безпідставність вимог банку щодо її стягнення.
Судом встановлено, що умовами договору кредиту №Р51.13042.004934381 від 20.02.2019не визначено конкретного переліку додаткових чи супутніх банківських послуг, які надавалися відповідачу та за які позивачем встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту. Доказів фактичного надання таких послуг та погодження їх зі споживачем матеріали справи не містять.
За таких обставин суд дійшов висновку, що положення договору щодо обов`язку відповідача сплачувати щомісячну плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин 1, 2 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому нарахована позивачем заборгованість за комісією у розмірі 18460,74грн не підлягає стягненню, а позов підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (47,00%) слід стягнути 1251 грн 32 коп. сплаченого судового збору.
Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 гривень.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «ЛігалАссістанс»; прайс-лист АО «ЛігалАссістанс» з переліком можливих наданих послуг та їх вартістю; заявку на надання юридичної допомоги №1361 від 02.02.2026; витяг з Акту №29 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 з переліком наданих послуг та їх вартістю.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство містить критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат суд зауважує наступне.
Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
У цій справі відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру понесених іншою стороною витрат.
Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд вважає, що супровід даної справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справи здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн є завищеною і непропорційною до предмету спору.
Відтак, враховуючи типовість для позивача та його представника поданого позову і наданих до суду доказів, обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір витрат, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, необхідно зменшити з 13000,00 грн до 5000,00 грн.
Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №Р51.13042.004934381 від 20.02.2019 в сумі 16368 (шістнадцять тисяч триста шістдесят вісім) грн15 коп., з яких: 10222,44 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 6145,71 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати у виді судового збору в сумі 1251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одна) грн 32 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Решту судових витрат залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Інформація про сторони:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: м. Київ, вул. ҐедройцяЄжи, 6, офіс. 521;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду складено та підписано 08.06.2026.

Суддя Н. А. Коваленко