ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)

20 травня 2026 року
м. Київ

справа № 755/15005/23
провадження № 61-13590св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А, Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм»,

розглянув у порядку письмового провадження заяву  ОСОБА_1 , яка подана представником Гончаруком Михайлом Петровичем , про ухвалення додаткового рішення у справі,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (далі - ДП «УСТФ «Укртелефільм») про стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на його користь: грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 128 933,16 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати станом на 29 вересня 2023 року в розмірі 319 065,98 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на день ухвалення рішення суду, враховуючи період з 25 вересня 2019 року до 29 вересня 2023 року включно, в розмірі 378 252,40 грн; моральну шкоду за період з 25 вересня 2019 року до 29 вересня 2023 року у розмірі 50 000,00 грн. 
Справа судами розглядалась неодноразово.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 128 933,16 грн. Стягнено із ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати станом на 29 вересня 2023 року в розмірі 319 065,98 грн. Стягнено із ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 25 вересня 2019 року до 09 листопада 2023 року в розмірі 388 985,61 грн. Стягнено з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за період із 25 вересня 2019 року до 29 вересня 2023 року в розмірі 10 000,00 грн. Стягнено із ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 214,72 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено частково. Доповнено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року. Стягнено з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 67 662,00 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року апеляційну скаргу ДП «УСТФ «Укртелефільм» задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року змінено в частині розміру стягнутого з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 25 вересня 2019 року до 09 листопада 2023 року, зменшено цей розмір з 388 985,61 грн до 50 000,00 грн. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року залишено без змін. Змінено додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року в частині розміру витрат на правничу допомогу, стягнутих з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 , зменшено цей розмір з 67 662,00 грн до 30 000,00 грн. В іншій частині додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року залишено без змін.
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнено з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2024 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «УСТФ «Укртелефільм» відмовлено. Касаційну скаргу ДП «УСТФ «Укртелефільм» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року задоволено частково. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «УСТФ «Укртелефільм» про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а також в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, стягнутих з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 , скасовано, а справу в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року апеляційну скаргу ДП «УСТФ «Укртелефільм», подану головою комісії з перетворення - Авраховим Т. Г., задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року в частині стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні змінено. Зменшено розмір стягнутої з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати станом на 29 вересня 2023 року з 319 065,98 грн до 215 815,95 грн. Розрахунок проведено без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Зменшено розмір стягнутого з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 25 вересня 2019 року до 09 листопада 2023 року із 388 985,61 грн до 50 000,00 грн. Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року змінено, зменшено розмір стягнутих з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 67 662,00 грн до 32 333,00 грн. Стягнено із ОСОБА_1 на користь ДП «УСТФ «Укртелефільм» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6 836,43 грн.
Постановою Верховного Суду від 25 лютого 2026 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «УСТФ «Укртелефільм» про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 215 815,95 грн, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, змінено в мотивувальній частині, викладено її в редакції цієї постанови. Абзаци другий - п`ятий резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року викладено в такій редакції: «Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року в частині стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні змінити. Зменшити розмір стягнутої з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати станом на 29 вересня 2023 року з 319 065,98 грн до 215 815,95 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів. Зменшити розмір стягнутого з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 25 вересня 2019 року до 19 січня 2023 року до 150 000,00 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів. Додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 67 662,00 грн до 38 973,31 грн».
13 березня 2026 року ОСОБА_1 через представника Гончарука М. П. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить:
поновити строк на подачу доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції;
стягнути з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги;
стягнути з ДП «УСТФ «Укртелефільм» 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції.

Заява мотивована тим, що 
25 лютого 2026 року Верховний Суд ухвалив постанову у цій справі. Повний текст цієї постанови представник позивача отримав 10 березня 2026 року. Проте суд не вирішив питання про судові витрати, а саме: витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги; витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції;
разом із касаційною скаргою позивач надав суду квитанцію про сплату судового збору за подачу касаційної скарги та зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 45 000,00 грн;
у касаційній скарзі зазначено, що позивач уклав з Адвокатським бюро «Гончарук та партнери» договір про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23. Підпунктом 3 пункту 4.1 вказаного договору сторони визначили винагороду (гонорар) адвоката у фіксованому розмірі: представництво інтересів клієнта у суді касаційної інстанції під час здійснення цивільного судочинства; підготовка, подача тощо необхідних документів до суду касаційної інстанції; представництво інтересів в суді касаційної інстанції - 40 000,00 грн, а також 5 000,00 грн із розрахунку за кожне судове засідання з розгляду справи. При визначенні розміру гонорару адвоката сторонами було враховано складність та тривалість справи, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта тощо (пункт 4.3 договору);
матеріали справи містять значну кількість доказів та розрахунків як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, а доводи апеляційної скарги потребували повторної та ретельної їх перевірки та аналізу. Сукупно, з метою захисту прав та інтересів позивача в суді касаційної інстанції часові затрати адвоката склали понад 25,5 год, що свідчить про співмірність винагороди (гонорару) адвоката зі складністю наданої правничої допомоги, її обсягом та часом, витраченим на надання правничої допомоги;
надання професійної правничої допомоги в суді касаційної інстанції мало важливе значення для позивача, адже дозволило йому захистити свої трудові права, порушення яких тривало понад вісім років;
13 березня 2026 року адвокат надав позивачу (клієнту) звіт про виконання договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, який був прийнятий позивачем без зауважень, в тому числі щодо розміру винагороди (гонорару) адвоката за надану професійну правничу допомогу з підтвердженням оплати винагороди (гонорару) адвоката відповідно до умов договору.
Разом з заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача надано: копію ордера на надання правничої (правової допомоги) від 19 квітня 2024 року № 1433814, картку руху документу (постанови Верховного Суду від від 25 лютого 2026 року); копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 30 жовтня 2025 року № 9 щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги на суму 7 076,00 грн, копію договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, копію звіту про виконання договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, квитанцію № 6311685 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету ДП «УСТФ «Укртелефільм».
Щодо заяви про поновлення строку для подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) зазначено, що: «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 751/6006/21 (провадження № 61-11475св23) зазначено, що: «12 серпня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бовкун В. І. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. […] постанова Верховного Суду від 01 серпня 2024 року надіслана одержувачу ОСОБА_3 в його електронний кабінет 08 серпня 2024 року (т. 4 а. с. 122) […] Отже, клопотання ОСОБА_2, яке підписане представником ОСОБА_3, про поновлення строку для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат слід задовольнити».
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
Аналіз матеріалів справи свідчить, що:
у касаційній скарзі ОСОБА_1 , крім іншого, просив стягнути з ДП «УСТФ «Укртелефільм» понесені ним судові витрати. При цьому зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він (позивач) поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанцій (витрати на правничу допомогу) становить 45 000,00 грн. Також позивач за подання касаційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 7 076,00 грн, що підтверджується квитанцією (т.5, 99,102);
25 лютого 2026 року за результатами перегляду справи Верховним Судом ухвалено постанову;
постанова Верховного Судувід 25 лютого 2026 року надіслана представнику ОСОБА_1 - адвокату Гончаруку М. П. у його Електронний кабінет 10 березня 2026 року;
13 березня 2026 року ОСОБА_1 через представника Гончарука М. П. подав заяву про ухвалення додаткового рішення. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції надано копію ордера на надання правничої (правової допомоги) від 19 квітня 2024 року № 1433814, картку руху документу (постанови Верховного Суду від від 25 лютого 2026 року); копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 30 жовтня 2025 року № 9 щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги на суму 7 076,00 грн, копію договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, копію звіту про виконання договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, квитанцію № 6311685 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету ДП «УСТФ «Укртелефільм»;
обґрунтовуючи поважність причин неподання доказів на підтвердження понесення таких витрат, представник ОСОБА_1 послався на те, що повний текст постанови надійшов до його кабінету «Електронний суд» лише 10 березня 2026 року, а 13 березня 2026 року між позивачем та його представником підписано звіт про виконання договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, а також проведено оплату наданих послуг.
За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених ним витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанцій.
Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу в суді касаційної інстанції
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства … Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони … Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 303/1430/18 (провадження № 61-2451св22) зазначено, що: «відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18)».
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 вересня 2025 року у cправі № 920/1114/24 зазначено, що: «колегія суддів касаційної інстанції враховує, що як під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій, так і у Верховному Суді представництво інтересів позивачем здійснювалося одним і тим самим адвокатським об`єднанням (в особі адвоката Гордієнко Любові Володимирівни), правова позиція сторін є сталою та не змінювалася. Зазначене дає підстави стверджувати, що необхідна підготовка до розгляду справи у касаційному провадженні у зв`язку з переглядом рішень судів попередніх інстанцій не потребувала значних знань та зусиль представника. Крім того, Суд відзначає, що такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатським об`єднанням, як «подання відзиву на касаційну скаргу», «ознайомлення з документами, які були подані відповідачем у справі» охоплюються послугою з підготовки відзиву на касаційну скаргу, отже, не підлягають виокремленню. Варто відзначити і те, що відзив на касаційну скаргу є аналогічним за формою та змістом відзиву на апеляційну скаргу, та, відповідно, не містить жодного обґрунтування щодо помилковості / необґрунтованості / безпідставності / тощо доводів касаційної скарги відповідача, у тому числі з підстав касаційного оскарження. Відтак, ураховуючи критерії реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат, з огляду на предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, конкретні обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі за перегляд справи у суді касаційної інстанції є завищеним та необґрунтованим, що підлягає обов`язковому врахуванню при визначенні судом суми витрат, що має бути розподілена між сторонами справи».
Аналіз матеріалів справи свідчить:
13 березня 2026 року ОСОБА_1 через представника Гончарука М. П. подав заяву про ухвалення додаткового рішення. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції представником позивача надано: копію ордера на надання правничої (правової допомоги) від 19 квітня 2024 року № 1433814, картку руху документу (постанови Верховного Суду від від 25 лютого 2026 року); копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 30 жовтня 2025 року № 9 щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги на суму 7 076,00 грн, копію договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, копію звіту про виконання договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23, квитанцію № 6311685 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету ДП «УСТФ «Укртелефільм».
звіт про виконання договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23 свідчить, що адвокатом надано наступні послуги: правовий аналіз постанови апеляційного суду тривалістю 4 години, консультування клієнта щодо захисту його прав та інтересів в суді касаційної інстанції, узгодження процесуальної стратегії - 2 години, підготовка та подача касаційної скарги - 10,5 годин, аналіз підстав для зупинення касаційного провадження - 1 година, правовий аналіз відзиву на касаційну скаргу - 4 години, роз`янення клієнту позиції відповідача згідно з його відзивом на касаційну скаргу та узгодження з клієнтом процесуальних дій - 1 година, роз`яснення клієнту постанови касаційного суду - 0,5 годин, підготовка та подача до Верховного Суду клопотання про ухваленнядодаткового рішення - 1,5 годин.
на надання правововї допомоги  ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції адвокатом Гончаруком М. П. витрачено 25,5 годин, загальна вартість послуг становить 40 000,00 грн;
у пункті 4.1 договору про надання правничої допомоги від 04 вересня 2023 року № 06.09/23 зазначено, що за представництво інтересів клієнта у суді касаційної інстанції клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі - 40 000,00 грн, а також 5 000,00 грн з розрахунку за кожне судове засідання;
ДП «УСТФ «Укртелефільм» клопотання про зменшення витрат на оплату ОСОБА_1 правничої допомоги до суду не подавало.
Отже, враховуючи характер правовідносин у цій справі, визначення у договорі про надання правничої допомоги гонорару адвоката у фіксованому розмірі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, відсутність клопотання ДП «УСТФ «Укртелефільм» про зменшення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, пропорційно задоволених вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що заява  ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Таким чином, із ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 17276,00 грн.
Щодо стягнення витрат позивача на сплату судового збору за подання касаційної скарги
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Аналіз матеріалів справи свідчить:
13 березня 2026 року ОСОБА_1 через представника Гончарука М. П. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій також просив стягнутисудовий збір, сплачений за поадання касаційної скарги;
у касаційній скарзі  ОСОБА_1 просив постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року скасувати, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2023 року у відповідній частині залишити в силі;
відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 30 жовтня 2025 року № 9 позивач за подання касаційної скарги сплатив судовий збір на суму 7 076,00 грн;
за результатом касаційного перегляду справи касаційну скаргу задоволено частково, а суму виплат, які належать позивачу, збільшено на 100 000,00 грн. 
Отже, з ДП «УСТФ «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 3056,15 грн.
Керуючись статтями 141, 246, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 , яке подане представником Гончаруком Михайлом Петровичем , про поновлення строку на подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.
Заяву ОСОБА_1 , яка подана представником Гончаруком Михайлом Петровичем , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17276,00 грн.
Стягнути з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 3056 грн.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. І. Крат
Судді: Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко