ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16799/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСТРАНС ЛОГІСТИК»
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) у справі №160/16799/25 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСТРАНС ЛОГІСТИК» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій,-

в с т а н о в и В :

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у розмірі 47 739,76грн.
В обґрунтуванні заявлених вимог посилався на те, що відповідно до вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю для відповідача складає 1 робоче місце. Фактично у 2024 році у відповідача не було працевлаштовано осіб з інвалідністю. Враховуючи середньорічну заробітну плату у відповідача, позивачем розраховано суму штрафних санкцій за невиконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, які і просив стягнути позивач.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було дотримано нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю і відповідачем не вживалися заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано непропорційності застосованих штрафних санкцій, оскільки вони розраховані позивачем виходячи з помилково визначеним Товариством у Податкових розрахунках сум доходу, а саме фактична чисельність працівників у 2024 році становила 7 осіб, тоді як Товариство у податкових розрахунках помилково зазначало 9 осіб. Відповідач зазначає також про відсутність вини Товариства у недотриманні нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю і, як наслідок, відсутності складу правопорушення, через відсутність у Товариства реальної можливості 
працевлаштувати осіб з інвалідністю.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідності» від 18.10.2022 №2682-ХІ, фактично змінено правовий інструмент здійснення Державою контролю за виконанням роботодавцями обов`язку по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.
Так, Законом №2682-ХІ статтю 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-XII від 21.03.1991 викладено в такій редакції:
«Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
У межах зазначеного нормативу здійснюється також працевлаштування осіб з інвалідністю внаслідок психічного розладу відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу".
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України".
Отже, внесеними змінами визначено фактично новий порядок отримання інформації про дотримання роботодавцями нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме якщо до таких змін роботодавці мали обов`язок подавати звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів, то після внесених змін Фонди соціального захисту осіб з інвалідністю отримують інформацію щодо дотримання роботодавцями нормативів по працевлаштуванню осіб з інвалідністю від органів Пенсійного фонду України.
Також вказаними змінами прямо передбачено те, що «Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону».
Для реалізації вказаних норм Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07.04.2023 №307 «Про внесення змін до Положення про центральний банк даних з проблем інвалідності».
Відповідно до вказаної постанови Центральний банк даних з проблем інвалідності забезпечує:
визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого частиною першою статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні”;
формування розрахунків сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, обчислених відповідно до статті 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні”.
Таким чином, підставою для застосування до роботодавців адміністративно-господарських санкцій є встановлений факт невиконання роботодавцями нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю і такий факт встановлюється шляхом отримання інформації, яка міститься у відкритих реєстрах та яка стосується роботодавців, зокрема, щодо нарахованих ними доходів, щодо нарахованих та утриманих сум єдиного внеску.
У спірному випадку встановлено, що норматив працевлаштування осіб з інвалідністю для останнього становить одна особа. 
Згідно розрахунків, які наведені позивачем, адміністративно-господарські санкції розраховані виходячи з того, що протягом звітного періоду (2024 рік) у відповідача не було працевлаштовано осіб з інвалідністю.
Заперечуючи таку позицію позивача, відповідач, зокрема, вказує на непропорційність застосування штрафних санкцій, оскільки вони розраховані позивачем виходячи з помилково визначеним Товариством у Податкових розрахунках сум доходу.
З приводу таких аргументів відповідача слід зазначити те, що як і зазначає сам відповідач розрахунки розміру штрафних санкцій були зроблені позивачем на підставі звітності самого Товариства, яку подано у встановленому порядку. Змін до такої звітності відповідачем не носилось, що вбачається з доводів відповідача, які наведені в апеляційній скарзі. Отже, приймаючи до уваги те, що позивач, при визначення штрафних санкцій, не наділений повноваженнями перевіряти податкову звітність роботодавця, яким не дотримано норматив працевлаштування осіб з інвалідністю, то у спірному випадку відсутні підстави стверджувати про неправомірність розрахунку розміру штрафних санкцій.
Крім цього, слід зазначити і те, що навіть за умови помилковості, як зазначає відповідач, в розрахунках кількості працюючих осіб, у відповідача, в силу положень ст.19 Закону, наявний обов`язок по сплаті адміністративно-господарських санкцій за недодержання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю – 1 робоче місце.
Так, відповідач, наявність такої помилки у звітності, пов`язував з тим, що фактично у Товариства в ІІІ-ІV кварталі 2024 року було працевлаштовано 7 осіб, а не 9, як зазначено у звітності.
Згідно п. 3.2.1., 3.2.5. Інструкції №286 середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.
Середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.
Середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСТРАНС ЛОГІСТИК» за 2024 рік згідно даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, яка подана до контролюючих органів за основним місцем обліку і передана Пенсійному фонду України складала: січень 2024 року – 9 осіб, лютий 2024 року – 10 осіб, березень 2024 року – 10 осіб, квітень 2024 року – 9 осіб, травень 2024 року – 7 осіб, червень 2024 року – 7 осіб, липень 2024 року – 9 осіб, серпень 2024 року – 7 осіб, вересень 2024 року – 7 осіб, жовтень 2024 року – 9 осіб, листопад 2024 року - 7 осіб, грудень 2024 року – 7 осіб, тобто 9+10+10+9+7+7+9+7+7+9+7+7=98/12=8,16. Отже, за правилами округлення це становить 8 осіб - середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік.
Навіть, якщо і враховувати помилково зазначену кількість працівників за перший місяць третього кварталу 2024 року, яка становила 7 осіб, замість 9 осіб, як зазначає відповідач, все рівно середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСТРАНС ЛОГІСТИК» за звітній 2024 рік буде складати: 9+10+10+9+7+7+7+7+7+9+7+7=96/12=8 осіб - середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік.
Тобто, кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до вимог ч. 1 статті 19 Закону №875-ХІІ нормативу, становить 1 особу (якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця).
Проте у відповідача відповідно до інформації даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, яка подана до контролюючих органів за основним місцем обліку і передана Пенсійному фонду України протягом 2024 звітного року жодної особи з інвалідністю не працевлаштовано.
Щодо аргументів відповідача про відсутність вини Товариства у недотриманні нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.
Так, не ставлячи під сумнів позицію відповідача про те, що обов`язковою умовою застосування адміністративно-господарських санкцій є наявність вини роботодавця у недотриманні нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що прямим обов`язком суб`єктів господарювання є звітування до державних органів про наявність попиту на робочу силу, зокрема, про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Так, відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення», N 5067-VI, 05.07.2012, роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Порядок подання інформації про наявність вакансій врегульований наказом Міністерства економіки України від 12.04.2022 р. № 827-22, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 травня 2022 р. за № 565/37901 “Про затвердження форми звітності № 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)” та Порядку її подання” (далі - Порядок №827-22).
Цей Порядок визначає механізм подання форми звітності № 3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)” (далі - форма № 3-ПН).
Відповідно до положень Порядку № 827-22, а саме:
п.1.4. Форма № 3-ПН подається юридичними особами, фізичними особами - підприємцями, які в межах трудових відносин використовують працю фізичних осіб (далі - роботодавець), за наявності попиту на робочу силу (вакансії).
п.1.5. Форма № 3-ПН заповнюється та подається роботодавцем до філії міжрегіонального/регіонального центру зайнятості (або до міського, районного, міськрайонного центру зайнятості - до дати припинення їхньої діяльності) (далі - центр зайнятості) незалежно від місцезнаходження роботодавця з дня виникнення в нього потреби в підборі працівників та/або з дати відкриття вакансії, але не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення нового робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
п.1.8. Роботодавець може самостійно повідомити центр зайнятості про закриття вакансії(й) шляхом електронної комунікації, зокрема мобільним або фіксованим зв`язком, надсилання повідомлення електронною поштою, а також під час особистої зустрічі з фахівцем центру зайнятості.
Отже, у разі дотримання роботодавцем вищенаведених норм права, можливо стверджувати про те, що роботодавцем вживалися заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.
У спірному випадку судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем те, що Товариством протягом 2024 року не подавалась звітність за встановленою формою з метою інформування про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, така бездіяльність відповідача свідчить про відсутність підстав для висновку про невиконання нормативу не з вини відповідача, оскільки не виконання нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, безпосередньо пов`язана з бездіяльністю відповідача в питаннях подання звітності про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій, як роботодавця, яким не виконано обов`язок стосовно дотримання встановленого нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКСТРАНС ЛОГІСТИК» залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року у справі №160/16799/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 28.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров