Справа № 203/1432/26
Провадження № 3/0203/601/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Центрального районного суду міста Дніпра Качаленко Г.В. розглянув матеріал, що надійшов з відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №582409, 03.02.2026 о 21.05 год. в м. Дніпро, по площі Старомостовій, 2 водій керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, чим порушив п.2.9 в ПДР. Діяння кваліфіковане за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі суду не надавав, про причини неявки суд не інформував.
Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвокатом Приступко С.Д. до суду подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке обґрунтоване тим, що провадження про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 та за ч.5 ст. 126 КУпАП підлягають закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначає, що зміст протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №582409 та серії ЕПР1 №582413 від 03 лютого 2026 року є неповним та таким, що не дозволяє встановити суть правопорушень. Зокрема, у фабулі обох протоколів особа, яка нібито допустила порушення Правил дорожнього руху, зазначена як «водій», без зазначення прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_1 , а також повністю відсутні відомості про транспортний засіб, яким цей водій керував. Відтак, викладена правоохоронцями фабула юридично не пов`язує особу ОСОБА_1 та автомобіль Mazda 626 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з описаними подіями. Захисник наголошує, що постановами Центрального районного суду міста Дніпра від 20 лютого 2026 року дані справи вже поверталися до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області для належного оформлення, проте вказані недоліки усунуті не були. Окрім того, органом поліції проігноровано вказівку суду щодо долучення відеозапису з конкретного відеореєстратора №471047. Замість цього до матеріалів справи додано відеозапис із службового автомобіля поліції, який фіксує лише рух і зупинку автомобіля Mazda 626, але не дозволяє ідентифікувати особу водія. Посилаючись на усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії», захисник вказує, що суд не має права самостійно змінювати чи доповнювати фабулу адміністративного правопорушення або відшукувати докази на користь звинувачення, оскільки це є порушенням права на захист та принципу рівності сторін. Враховуючи викладене, захист просить провадження у справах відносно ОСОБА_1 закрити.
З огляду на викладене суд зазначає наступне.
Конституцією України передбачено, що однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи (п.4 ч.3 ст. 129).
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП є лише водій транспортного засобу, тобто особа, яка ним керує. Тобто предметом доказування між іншим є і те, що певна особа керувала транспортним засобом.
За змістом статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Однак, всупереч вищевказаного положення, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №582409 від 03.02.2026, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП на підтвердження факту керування особою, яка притягається до відповідальності - неповнолітнім ОСОБА_1 транспортним засобом не долучено жодного доказу. До матеріалу додається лише рапорт поліцейського.
За своїм значенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Постановою суду від 20.02.2026 року дійсну адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 було повернуто до відділу адміністративної практики для належного оформлення, а саме: для долучення матеріалів відеозапису за допомогою бодікамери 471047 та зазначення в протоколі ідентифікуючих ознак транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 . Натомість, після усунення недоліків до матеріалів справи додано лише відеозапис із службового автомобіля поліції, про який немає жодних згадок у протоколах, що робить його недопустимим доказом. До того ж, цей відеозапис фіксує лише рух і зупинку автомобіля Mazda 626, але взагалі не містить відомостей про особу водія та не дозволяє його ідентифікувати. 
Відеозапис тривалістю 1 хвилина не містить даних на підтвердження обставин правопорушення та не фіксує процесуальний порядок оформлення протоколів, при тому, що за доводами поліцейських правопорушник є неповнолітнім.
Вищевикладені обставини унеможливлюють додержання судом вимог КУпАП при розгляді адміністративної справи і порушують права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дають суду можливості з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з положеннями ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Саме поліцейський, яким ініційовано притягнення особи до відповідальності, має довести належними та допустимими доказами факт керування саме цієї особи транспортним засобом, для чого має виключні повноваження, встановлені законом.
Відтак, спрощений, формальний підхід при оформленні матеріалів за вказані адміністративні правопорушення є недопустимим.
Таким чином, суд, дослідив та оцінив матеріали справи, відповідно до норм ст. 250 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).
Керуючись ст. ст. 121-3, 247, 250, 251 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. 

Суддя Г.В. Качаленко